Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

06.10.2023 року позивач в особі свого представника за електронною довіреністю [PERSON] засобами Електронного суду з виконанням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України щодо направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу до звернення до суду надав суду заяву, в якій просив суд зобов`язати відповідача виконати умови укладеного між позивачем та відповідачем договору про розстрочення платежу від 10.11.2021 року строком до 10.10.2022 року на суму 61849,98 грн. щодо відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі після звільнення з лав Національної поліції України, та стягнути з відповідача 41209,98 грн. як залишок заборгованості за вказаним договором, а також судові витрати у справі у вигляді 0,8 суми сплаченого судового збору (оскільки він подавався засобами Електронного суду) у розмірі 2147,20 грн. Разом із позовною заявою до суду з боку представниці позивача у порядку самопредставництва надійшли заяви про розгляд справи за відсутності позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову було зазначено, що ще 13.10.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року, відповідно до якого відповідач зобов`язувався до 10.10.2022 року виплатити на користь позивача кошти за його утримання в ХНУВС, які він не повернув через те, що він не продовжив службу у лавах Національної поліції України після закінчення вказаного ВУЗу. Відповідач повинен був сплатити за вказаним договором на користь позивача 12 щомісячних платежів у розмірі 5154,17 грн. кожний. В дійсності відповідач сплатив 4 платежі на суму 20640,00 грн., а тому залишок заборгованості у розмірі 41209,98 грн. повинні бути стягнуті з відповідача. Ухвалою судді від 23.10.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.12). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України, відповідач вказану ухвалу отримав 28.10.2023 року (а.с.14). 06.11.2023 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.15). Інші заяви, клопотання у справі відсутні та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 13.10.2021 року між сторонами був укладений договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року щодо компенсування відповідачем розміру витрат на його утримання під час навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі 61849,98 грн. з щомісячною обов`язковою сплатою на користь позивача 5154,17 грн. не пізніше 10 числа кожного місяця до 10.10.2022 року включно (а.с.8, зворотній бік - 9). Відповідач на виконання вказаного договору у період з 04.11.2021 року до 07.02.2022 року сплатив на користь позивача загалом 20640,00 грн., що підтверджується довідкою позивача від 04.10.2023 року (а.с.6). Залишок заборгованості склав 41029,98 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача. 07.09.2023 року відповідачу була направлена досудова вимога щодо погашення вказаної суми (а.с.4, зворотній бік - 5). Розрахунок витрат приведений у довідці №4-296-д від 22.06.2021 року (а.с. 5, зворотній бік). Підсумовуючи викладене, суд вважає, що вимоги позовної заяви підтверджені належними доказами та підтвердилися під час розгляду справи по суті. Відповідач вказані вимоги до нього не спростовував та визнав, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до речення першого частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до частини першої статті 626, статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього ЦПК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Щодо стягнення з відповідача заявлених позивачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн., суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, в даній справі, враховуючи визнання позову відповідачем до початку вирішення справи по суті, позивачу слід повернути 50% сплаченого ним при зверненні до суду судового збору, що становить 1073,60 грн., а з відповідача на користь позивача слід стягнути інші 50% сплаченого судового збору, що становить інші 1073,60 грн. Переплачені позивачем за власною ініціативою 0,80 грн. залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved