Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві викладено наступну позицію: 27.10.2001 вони із відповідачем зареєстрували шлюб від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, тому з кінця 2022 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені. Їх сім`я фактично розпалася, а шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу та спільне проживання із відповідачем є неможливими і суперечить її інтересам. Примирення між ними не можливе. На підставі викладеного просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , понесені нею судові витрати стягнути із відповідача, справу просила розглядати у її відсутність. Позивачка не надавала клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про призначення судового засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.11.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 12). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за місцем його проживання вказаним позивачкою (а.с. 14). Відповідач вчасно повідомлявся про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяви про його виклик у судове засідання не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала, що спільне життя із відповідачем не склалося, шлюб фактично припинився між ними, вони з кінця 2022 року не проживають разом, існування такого шлюбу суперечить її інтересам, а оскільки сторони є батьками неповнолітньої дитини, розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку та просить розірвати шлюб. Підставою даного позову є те, що позивачка бажає розірвання шлюбу, однак розірвання шлюбу за наявності неповнолітньої дитини можливе лише в судовому порядку. В даному випадку предметом позову є розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 27.10.2001 зареєстрували шлюб у виконкомі Виконкомі Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №18. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 27.10.2001 у Виконкомі Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №18, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідачем проігноровано роз`яснення суду щодо надання відзиву на позовну заяву та доказів на обстоювання власної правової позиції, а тому він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій, які у повному обсязі роз`яснені судом в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

Outcome: approved