Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] , через систему «Електронний суд», звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Навчально-виховного комплексу «Домінанта» (дошкільного навчального закладу-спеціалізованої школи І ст. - суспільно-гуманітарної гімназії - спеціалізованої школи № 204 з поглибленим вивченням фізичної культури) (далі по тексту - НВК «Домінанта»), про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення простою як протиправного, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 41 185,98 грн. 02 жовтня 2023 року від позивача через систему «Електронний суд», надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач зменшив період часу, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу - з 20 квітня 2023 року по 18 серпня 2023 року, та зменшив розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає до сплати,- до 22 231,72 грн. Так, уточнивши позовні вимоги, [PERSON] просив суд визнати незаконним та скасувати наказ від 20 квітня 2023 року № 170-к «Про оголошення простою [PERSON] », стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулув сумі 22 231,72 грн. (т.2 а.с.65-67). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав, що він 16 вересня 2022 року наказом № 449-К зарахований у НВК «Домінанта» на посаду вчителя фізики за строковим договором з 19 вересня 2022 року по 26 серпня 2023 року. Керівництвом НВК «Домінанта» було встановлено навчальне навантаження 23 години на тиждень, яке з жовтня 2022 року було зменшено до 20 годин. Потім навчальне навантаження було знято у зв`язку з незаконним призупиненням з 02 січня 2023 року дії трудового договору на час дії воєнного стану згідно наказу № 591-к від 30 грудня 2022 року, який позивачем оскаржується в судовому порядку. 21 березня 2023 року НВК «Домінанта» прийнято наказ № 129-к про поновлення дії строкового трудового договору, з яким позивача під підпис не було ознайомлено, його завірену копію позивач не отримував. Позивач вказує, що 28 квітня 2023 року він отримав наказ НВК «Домінанта» від 20 квітня 2023 року № 170-к «Про оголошення простою [PERSON] », в якому вказується про оголошення простою не з вини працівника з 11:00 год. 20 квітня 2023 року до закінчення дії строкового трудового договору, з оплатою простою у розмірі 2/3 встановленого посадового окладу. У оскаржуваному наказі зазначається, з посиланням на ст. 113 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП) України, що підставою простою є відсутність організаційних умов для забезпечення вчителя фізики [PERSON] навчальним навантаженням у зв`язку з додатковим виїздом певної кількості учнів за межі України, зменшення контингенту учнів, які навчаються онлайн, та тих, хто не має змоги навчатися дистанційно, ненадання у день відновлення дії строкового трудового договору вчителем фізики [PERSON] згоди на переведення на іншу роботу, з іншим педагогічним навантаженням. Позивач вказує, що відповідачем взагалі не пропонувалось іншої роботи з іншим педагогічним навантаженням. Зазначає також, що, незважаючи на те, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем, у приміщення школи охорона його не пропускає; кількість педагогічного колективу школи не зменшувалась; кількість учнів у школі є достатньо високою; у квітні 2023 року навчальним заклад відкрив вакансію на посаду вчителя фізики, у травні 2023 року - шеф-кухаря. Позивач зазначає, що наказом відповідача № 591-к від 30 грудня 2022 року з ним незаконно було призупинено дію трудового договору на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому оголошення йому простою в роботі, яка вже була зупинена більше трьох місяців, суперечить положенням ст. 34 КЗпП України. З урахуванням положень ч. 2 ст. 113 КЗпП України, як окремий працівник, який нібито опинився у простої, позивач керівництво школи про простій не попереджав і не міг попереджати, оскільки вже перебував у стані зупинення роботи через протиправні дії НВК «Домінанта». Листом НВК «Домінанта» від 06 квітня 2023 року № 01/13-93 позивача було повідомлено, що дію його строкового трудового договору з НВК «Домінанта» відновлено з 20 квітня 2023 року та запропоновано у цю дату прибути до НВК «Домінанта» та ознайомитись з відповідним наказом. У вказаному листі була відсутня інформація про те, що позивачу необхідно стати до роботи у школі з 20 квітня 2023 року, були відсутні відомості про його педагогічне навантаження та розклад уроків, а також будь-яка інформація про те, яку роботу та з яким педагогічним навантаженням він мав виконувати після відновлення дії трудового договору. Також 17 квітня 2023 року листом № 01/13-105 НВК «Домінанта» знов повідомив позивача, що наказом від 21 березня 2023 року № 129-к «Про відновлення дії строкового трудового договору» з позивачем відновлено дію строкового трудового договору з 20 квітня 2023 року. При цьому копію цього наказу позивачу надано не було, розкладу уроків та педагогічного навантаження також не надано. Крім того, листом НВК «Домінанта» від 26 квітня 2023 року № 01-13/177 повідомило позивача, що в день відновлення з ним дії строкового трудового договору - 20 квітня 2023 року він не надав згоди на переведення на іншу роботу в НВК «Домінанта» з іншим педагогічним навантаженням, тому наказом від 20 квітня 2023 року № 170-к йому оголошено простій. Розклад уроків та педагогічного навантаження позивачу знову надано не було. Отже, НВК «Домінанта» взагалі не пропонував позивачу іншу роботу з іншим педагогічним навантаженням після відновлення дії строкового трудового договору з ним. Крім того, наявність чи відсутність згоди працівника на переведення на іншу роботу не може бути підставою для оголошення йому простою, оскільки простій за своєю суттю - це зупинення роботи з об`єктивних причин, що унеможливлюють створення роботодавцем організаційних умов, необхідних для виконання роботи працівником. Аналіз ст. 34 КЗпП України свідчить, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів, проте освітній процес в НВК «Домінанта» протягом 2022-2023 навчального року, в тому числі у ІІ семестрі, незважаючи на збройну агресію російської федерації проти України, не зупинявся, школа постійно працювала, уроки в школі проводилися за змішаною системою навчання (офлайн, онлайн, дистанційне навчання). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2023 року, головуючою суддею у справі визначено суддю А.В.Слободянюк (т.1 а.с.144). Оскільки позов подано через систему «Електронний суд» та відповідач має зареєстрований кабінет в ЄСІТС, позивач до електронного кабінету НВК «Домінанта» направив копію позовної заяви з додатками, що підтверджується квитанцією № 174626 від 02 липня 2023 року про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС (т.1 а.с.140-143). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року у справі відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; задоволено клопотання [PERSON] та витребувано від НВК «Домінанта» відповідну інформацію, роз`яснено відповідачу право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, надати свої докази; роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. (т.1 а.с.146-149). Стороною відповідача на виконання ухвали суду від 10 липня 2023 року про витребування інформації, 20 вересня 2023 року направлено суду відповідну інформацію щодо навчально-виховного комплексу (т.1 а.с.165-171). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року прийнято заяву позивача щодо уточнення та зменшення позовних вимог, постановлено у подальшому розглядати справу з урахуванням зменшених позовних вимог (т.3 а.с. 62-64). 25 вересня 2023 року суду стороною відповідача НВК «Домінанта» подано відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі доказами їх направлення позивачу (т.1 а.с. 171-182). За приписами ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3, 8 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відзив на позов з доданими до нього документами був поданий відповідачем до суду 25 вересня 2023 року, тобто з пропущенням строку, встановленого для їх подання, - не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, про що було роз`яснено в ухвалі суду від 10 липня 2023 року. Відповідно до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. У відзиві на позовну заяву представник відповідача НВК «Домінанта» вказує, що ухвалу суду про відкриття провадження від 10 липня 2023 року стороною відповідача отримано електронною поштою 11 вересня 2023 року. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач НВК «Домінанта» має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС, та, відповідно до матеріалів справи,копію позовної заяви з додатками до неї отримав в електронному кабінеті користувача ЄСІТС 02 липня 2023 року, а ухвалу суду про відкриття провадження у справі - 27 липня 2023 року (т. 1 а.с. 140, 152). Тобто відзив на позовну заяву було надіслано до суду із значним проміжком у часі - майже через два місяці після отримання ухвали суду про відкриття провадження. Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву та доказів із зазначенням поважних причин пропуску такого строку відповідач суду не надав. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Передбачивши право учасникам спору на подання своїх доводів та підтверджуючих певні обставини доказів, законодавець встановлює й процесуальні обов`язки таких учасників шляхом визначення певного процесуального порядку реалізації відповідних прав (у тому числі з метою уникнення затягування судового процесу), у разі недотримання яких без поважних причин настають відповідні негативні наслідки для такого учасника у вигляді неприйняття судом його аргументів і доказів, оскільки несвоєчасне подання відповідних матеріалів найчастіше пояснюється не дійсно поважними причинами, а лише неналежною підготовкою сторони до розгляду справи. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що відзив відповідач подав не у встановлений судом строк, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для подання такої заяви по суті та пояснень щодо поважності причин несвоєчасного її подання відповідач суду не надав, суд не приймає поданий відповідачем відзив з доданими до нього документами, а спір вирішується без їх урахування. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось, - особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи,проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що наказом НВК «Домінанта» від 16 вересня 2022 року № 449-к позивача [PERSON] прийнято на роботу вчителем фізики за строковим договором з 19 вересня 2022 року по 26 серпня 2023 року (т.1, а.с.11). Наказом НВК «Домінанта» від 30 грудня 2022 року № 591-к призупинено дію трудового договору з [PERSON] на час дії воєнного стану з 02 січня 2023 року на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (т.1 а.с.12). Наказом НВК «Домінанта» від 21 березня 2023 року № 129-к поновлено дію строкового трудового договору з вчителем фізики [PERSON] з 20 квітня 2023 року (т.1 а.с.13). Листом НВК «Домінанта» від 06 квітня 2023 року № 01/13-93 позивача [PERSON] повідомлено про відновлення дії строкового трудового договору з відповідачем з 20 квітня 2023 року та запрошено в цей же день - 20 квітня 2023 року прибути до НВК «Домінанта» для ознайомлення з наказом (т.1 а.с. 24). Наказом НВК «Домінанта» від 20 квітня 2023 року № 170-к вчителю фізики [PERSON] оголошено простій не з вини працівника з 11:00 год. 20 квітня 2023 року до закінчення дії строкового трудового договору; звільнено [PERSON] від обов`язку бути присутнім на віддаленому робочому місці та на робочому місці в закладі освіти до закінчення простою; оплата простою визначена у розмірі2/3 встановленого посадового окладу (т.1 а.с.15). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на незаконність наказу про оголошення відносно нього простою, вказуючи, що підстави для його оголошення об`єктивно не існували та є вигаданими, освітній (начальний) процес у школі не зупинявся взагалі, уроки фізики та предмет, який викладав позивач, були включені до розкладу уроків та викладалися учням цього навчального закладу; педагогічне навантаження, яке позивач мав до зупинення дії строкового трудового договору зним (до 02 січня 2023 року), який трансформувався в оголошення йому простою з 20 квітня 2023 року, було передано іншому вчителю, який продовжив викладати уроки фізики та предмет «Фізичні відкриття» у тих класах, де він викладав, за тим же розкладом, що був у позивача.У квітні 2023 року НВК «Домінанта» навіть відкрив вакансії на посаду вчителя фізичної культури та вчителя трудового навчання, а в травні 2023 року - вакансію шеф-кухаря, що було нелогічним за умови зменшення кількості учнів в установі. Однак, НВК «Домінанта» взагалі не пропонував позивачу іншу роботу з іншим педагогічним навантаженням після відновлення дії строкового трудового договору з позивачем. Щодо вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу НВК «Домінанта» від 20 квітня 2023 року № 170-к «Про оголошення простою [PERSON] », суд виходить з такого. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023) на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до п. 3 вищезазначеного Указу Президента, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На період воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Зважаючи на зазначене, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 43 Конституції України, а саме щодо права кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Простій може застосовуватись роботодавцем як до підприємства (установи, організації) в цілому так і до окремих його структурних підрозділів, або певних працівників. Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23 жовтня 2007 року № 257/06/187-07 «Щодо організації роботи під час простою на підприємстві», простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Зважаючи на зазначене, якщо роботодавець не має можливості забезпечити повноцінну роботу підприємства, його окремих структурних підрозділів, або певних працівників він має право оголосити простій. Отримання згоди працівників на оголошення простою чинним законодавством не передбачено. Статтею 113 КЗпП України передбачено, що час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідно до ст. 103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Отже, якщо роботодавець не має можливості забезпечити повноцінну роботу підприємства, його окремих структурних підрозділів, або певних працівників він має право оголосити простій, визначити розмір оплати за час такого простою, який не може бути нижчим від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу, повідомивши про вказане рішення працівника щодо якого застосовується простій та введено обмежувальні заходи. При цьому роботодавець зобов`язаний повідомити такого працівника про зміну умов оплати праці не пізніше як до запровадження таких умов. Як вбачається зі змісту оспорюваного наказу, винесеного 20 квітня 2023 року, позивачу оголошено простій не з вини працівника та введено обмежувальні заходи з 11:00 години 20 квітня 2023 року до закінчення дії строкового трудового договору, строк по якому відповідно до наказу від 16 вересня 2022 року № 449-к встановлений по 26 серпня 2023 року, у зв`язку із відсутністю організаційних умов для забезпечення позивача [PERSON] , як вчителя фізики, навчальним навантаженням у зв`язку з додатковим виїздом певної кількості учнів за межі України, зменшення контингенту учнів, які навчаються онлайн та тих, які не мають змоги навчатися дистанційно, а також враховуючи ненадання у день відновлення дії строкового трудового договору ним згоди на переведення позивача на іншу роботу, з іншим педагогічним навантаженням. Як зазначено вище, наказом НВК «Домінанта» від 21 березня 2023 року № 129-к поновлено дію строкового трудового договору з вчителем фізики [PERSON] з 20 квітня 2023 року. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про намір НВК «Домінанта» оголосити йому простій, так само і доказів того, що [PERSON] пропонувалась інша робота з іншим педагогічним навантаженням, про що зазначено у спірному наказі НВК «Домінанта» від 20 квітня 2023 року № 170-к. Так, листами від 20 квітня 2023 року № 01-13/108, від 24 квітня 2023 року № 01-13/116 та від 26 квітня 2023 року № 01-13/117НВК «Домінанта`лише повідомляв [PERSON] про оголошення простою не з вини працівника, у зв`язку з тим, що [PERSON] не надав згоди у день відновлення дії строкового трудового договору 20 квітня 2023 року на переведення на іншу роботу в НВК «Домінанта» з іншим педагогічним навантаженням, проте документального підтвердження про пропозицію зазначеного переведення позивача на іншу роботу сторона відповідача не надала (т.1 а.с.32-34). Також слід звернути увагу на те, що, як вбачається з доданих до позову доказів, після поновлення з позивачем дії строкового трудового договору з НВК «Домінанта», [PERSON] вів активну переписку з відповідачем з проханням надати йому розклад уроків, які він повинен проводити в НВК «Домінанта» у ІІ семестрі 2022-2023 навчального року (т.1 а.с. 27, 29), що також є свідченням того, що він не був обізнаний про запропоноване переведення на іншу роботу з іншим педагогічним навантаженням. Так, як вбачається з інформації по НВК «Домінанта» щодо відрахування та зарахування учнів № 01-13/73 від 14 березня 2023 року за підписом в.о. директора НВК «Директора» Л. Острожинської, наданої позивачем, у навчальному закладі станом на 15 березня 2023 року навчається 1368 учнів (т. 1 а.с.36). На виконання ухвали суду щодо витребування інформації, стороною відповідача за підписом т.в.о. директора НВК «Директора» Р.Банаканадана інформація № 01-13/197/1 від 26 червня 2023 року по навчально-виховному комплексу НВК «Домінанта» щодо кількісного складу учасників учбового процесу (працівників, дітей) за 2022-2023 року в умовах воєнного стану, з якої вбачається, що у зв`язку з додатковим виїздом певної кількості учнів за межі України, зменшення контингенту учнів, які навчаються офлайн та тих, які не мають змоги навчатись дистанційно, у ІІ семестрі 2022-2023 навчального року зменшилась кількість уроків, у тому числі уроків фізики; оголошено простій 3 педагогам; зменшено навантаження 7 педагогам; загальна кількість учнів, що навчалась у НВК «Домінанта» станом на 15 вересня 2022 року становила 1366, станом на 14 березня зменшилась до 1043, станом на 14 квітня - до 969 та станом на 15 червня 2023 року- до 932 учнів (т.1 а.с.165-170). Отже, надана стороною позивача інформація про кількість учнів, що навчалась у НВК «Домінанта» у ІІ семестрі 2022-2023 навчального року, коли позивачу було оголошено простій, різниться від такої ж інформації, наданої стороною відповідача: за інформацією № 01-13/197/1 від 14 березня 2023 року по навчально-виховному комплексу НВК «Домінанта» кількість учнів у березні 2023 році (1368 дітей) не зменшилась по відношенню докількості учнів у вересні 2022 року (1366 дітей) (т. 1 а.с.36) , тоді як за інформацією № 01-13/197/1 від 26 червня 2023 року по навчально-виховному комплексу НВК «Домінанта» кількість дітей, що навчалась у НВК «Домінанта» у березні 2023 року, становила 969 дітей (т.1 а.с. 168-170). При цьому, судом встановлено, що відповідач на час оголошення простою мав вакантні посади педагогічних працівників та, відповідно, мав можливість перевести позивача на одну із вакантних посад, що існували у НВК «Домінанта», проте цього не зробив.Зазначене підтверджується оголошеннями про вакансії вчителів трудового навчання та фізичної культури, розміщені 26 квітня 2023 року на веб-сайтах з пошуку роботи (т.1 а.с.112-115). Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні підстави для оголошення простою позивачеві, передбаченістаттею 34 КЗпП України, з огляду на що спірний наказ відповідача про оголошення простою позивачеві із проведенням йому розрахунку заробітної плати на період простою у розмірі двох третин встановленого посадового окладу є незаконним та підлягає скасуванню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Водночас, під простоєм розуміється зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Судом встановлено, що позивач дійсно перебував у простої з вини роботодавця, адже оспорюваний наказ визнаний судом незаконним, а видання наказу про оголошення простою не з вини працівника призвело до часткової невиплати заробітної плати позивачеві. У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на підставі ст. 235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм, в сумі 22 231,72 грн. за період з 20 квітня 2023 року (дати винесення оскаржуваного наказу) по 18 серпня 2023 року (дати, з якої позивач просив звільнити його). Згідно п. 1 розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до п. 2 розділу 2 вказаного вище Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. За матеріалами справи, дія строкового трудового договору з позивачем була зупинена НВК «Домінанта» з 02 січня 2023 року, а в день поновлення його дії - 20 квітня 2023 року йому було оголошено простій, а тому останні виплати позивачу заробітної плати до вказаних подій мали місце у листопаді та грудні 2022 року. Згідно наявної в матеріалах справи копій розшифровок нарахованого і виплаченого заробітку за листопад і грудень 2022 року, позивачу у листопаді 2022 року нарахована заробітна плата в сумі 10 417,95 грн., а в грудні 2022 року -10 527,04 грн. (т.1 а.с. 139, 140). За змістом п. 5 розділу 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 розділу 5 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу є наступним: - 20 944,99 грн. (сума заробітної плати за листопад та грудень 2022 року) : 44 (сума кількості робочих днів у листопаді та грудні 2022 року) = 476,02 грн. (середньоденна заробітна плата); - 87 (кількість робочих днів з 20 квітня 2023 року по 18 серпня 2023 року) х 476,02 грн. (середньоденна заробітна плата) = 41 413,74 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу). Так, відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Як встановлено судом, позивачу у період оголошеного простою НВК «Домінанта» 29 травня 2023 року виплатив позивачу 3 364,31 грн. заробітної плати, 28 червня 2023 року - 2 743,15 грн., 28 липня 2023 року - 3 364,31 грн., 25 серпня 2023 року - 9 628,54 грн., 29 серпня 2023 року - 214,53 грн.; всього виплачено заробітної плати на суму 19 314,84 грн. Відповідно загальна сума середньої заробітної плати, що підлягає стягненню на користь позивача з НВК «Домінанта» за час вимушеного прогулу, обумовленого незаконним простоєм, за період з 20 квітня 2022 року по 18 серпня 2023 року, становить 22 098,90 грн. (41 413,74 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу) - 19 314,84 грн. (фактично виплачена заробітна плата)). Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 147,20 грн., що підтверджено випискою від 02 липня 2023 року про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (т.1 а.с.145). У зв`язку із частковим задоволенням позову в розмірі 99,7 % від заявлених вимог, з НВК «Домінанта» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 140,56 грн. Інша частина судового збору залишається за позивачем. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 02/04-2023 про надання правової (правничої) допомоги від 02 квітня 2023 року, укладеного між адвокатом Ландишевою С.М. та [PERSON]; додаткову угоду №2 від 01 травня 2023 року, до Договору №02/04-2023 від 02 квітня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги; акти приймання-передачі документів №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 та №9 до Договору №02/04-2023 від 02 квітня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги з урахуванням Додаткової угоди №2 від 01 травня 2023 року; Додаткову угоду №3 до Договору №02/04-2023 від 02 квітня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги від 01 вересня 2023 року; рахунок на оплату №1 від 03 липня 2023 року в сумі 20000,00 грн.; платіжну інструкцію №0.0.3263085024.1 про сплату [PERSON] на рахунок адвоката Ландишевої С.М. 12000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги за договором №02/04-2023 від 02 квітня 2023 та додатковою угодою №2 від 01 травня 2023 року; квитанцію №СОНО-47ОН-3540-8М45 від 30 грудня 2023 року про сплату [PERSON] на рахунок адвоката Ландишевої С.М. 8000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги за договором №02/04-2023 від 02 квітня 2023 та додатковою угодою №2 від 01 травня 2023 року. Відповідно до п. 4.3. договору № 02/04-2023 про надання правової (правничої) допомоги від 02 квітня 2023 року, порядок і строки сплати гонорару (винагороди) зазначаються в додаткових угодах до Договору. Згідно п. 3.1., п.4 Додаткової угоди №2 від 01 травня 2023 року, до Договору №02/04-2023 про надання правової (правничої) допомоги від 02 квітня 2023 року сторони домовилися за надання адвокатом правової допомоги клієнту за взаємною згодою сторін сума гонорару (винагороди) визначена у фіксованому розмірі та становить 20000,00 грн, незалежно від кількості та обсягу наданої адвокатом клієнту правової допомоги, складених адвокатом процесуальних та інших документів правового характеру. За домовленістю сторін клієнт оплачує гонорар (винагороду) адвокату за правову допомогу вказану у пункті 3 Додаткової угоди №2, у безготівковій формі на підставі рахунку, що надається адвокатом клієнту. Фактично надані адвокатом Ландишевою С.М. клієнту [PERSON] види правової допомоги у справі №755/9344/23 підтверджуються Актом №1/ДУ-2 від 21 листопада 2023 року. Платіжною інструкцією №0.0.3263085024.1 про сплату [PERSON] на рахунок адвоката Ландишевої С.М. 12000,00 грн. підтверджується надання правової (правничої) допомоги за договором №02/04-2023 від 02 квітня 2023 та додатковою угодою №2 від 01 травня 2023 року. Квитанцією №СОНО-47ОН-3540-8М45 від 30 грудня 2023 року про сплату [PERSON] на рахунок адвоката Ландишевої С.М. 8000,00 грн. підтверджується надання правової (правничої) допомоги за договором №02/04-2023 від 02 квітня 2023 та додатковою угодою №2 від 01 травня 2023 року. Таким чином, в загальному розмірі понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу у справі становлять 20000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду позовні вимоги [PERSON] задоволений частково, частина задоволених позовних вимог склала 99,7 % від ціни позову. Зважаючи на часткове задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню з урахуванням принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам з відповідача та користь позивача. Таким чином, витрати на правничу допомогу які підлягають стягненню з НВК «Домінанта» на користь [PERSON] складають 19940 грн. 00 коп. (20000 грн.* 99,7 % / 100).

Outcome: partial