Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 17.01.2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, відсутні взаєморозуміння та повага одне до одного. На даний час вони з відповідачем близько півтора року проживають окремо. Донька проживає з нею, спору щодо місця проживання дитини не мають. Тому позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Ухвалою Царичанського районного суду від 14.12.2023 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.13). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує, судові витрати\~просить \~залишити за\~нею (а.с. 18). \~Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с. 15-17, 20). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавав. 22 січня 2024 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 січня 2018 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №18, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2018 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.05.2018 року (а.с. 9). В сторін різні погляди на сімейне життя, близько півтора року проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved