Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Кредитна спілка «СуперКредит» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04 на загальну суму 2\~125,33 грн станом на 30.07.2021 року, судові витрати та витрати на правову допомогу. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 13.02.2020 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Того ж дня між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про транш №1 до договору про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, згідно якого сторони погодили графік платежів по кредиту та процентам. Відповідачем було порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим станом на 30.07.2021 року виникла заборгованість за договором кредиту в сумі 2125,33 грн, з яких: 1000,00 грн\~прострочене тіло кредиту станом на 30.07.2021 року, 162,74 грн - заборгованість по сплаті процентів за період з 14.02.2020 року по 13.05.2020 року, 117,77 грн інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 01.03.2020 року по 30.06.2021 року, 844,82 грн - шістдесят процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та процентів за період з 14.05.2020 року по 30.07.2021 року, які позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного розгляду справи не заперечував. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позовну заяву Кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] було залишено без руху. 14.03.2023 року недоліки позовної заяви усунуто Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13.02.2020 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Того ж дня між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про транш №1 до договору про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, згідно якого сторони погодили графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п. 3.2 Договору про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, плата за користування кредитом (проценти) становить 66% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки за Договором можливе виключно за згоди Позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначенні цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно. Відповідно до п.3.3 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит, та графік платежів зазначені у Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. У разі отримання кредиту траншами сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного Додаткового договору про транш. Так, згідно з вказаним розрахунком заборгованості зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконував, у зв`язку з чим станом на 30.07.2021 року виникла заборгованість за договором кредиту в сумі 2125,33 грн, з яких: 1 000,00 грн\~прострочене тіло кредиту станом на 30.07.2021 року, 162,74 грн - заборгованість по сплаті процентів за період з 14.02.2020 року до 13.05.2020 року, 117,77 грн інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 01.03.2020 року до 30.06.2021 року, 844,82 грн - шістдесят процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та процентів за період з 14.05.2020 року до 30.07.2021 року. ОЦІНКА СУДУ 13.02.2020 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 1 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 3.2 Договору про споживчий кредит №СК-14/012/20/207/04, плата за користування кредитом (проценти) становить 66% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки за Договором можливе виключно за згоди Позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначенні цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно. Відповідно до п.3.3 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит, та графік платежів зазначені у Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. У разі отримання кредиту траншами сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного Додаткового договору про транш. Оскільки Кредитна спілка «СуперКредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконала в повному обсязі та видала відповідачу кредитні кошти, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання за кредитом не виконала, користувалась кредитним лімітом та здійснювала погашення заборгованості за кредитом частково, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит станом на 30.07.2021 року виникла заборгованість за договором кредиту в сумі 2125,33 грн., з яких: 1000,00 грн.\~прострочене тіло кредиту станом на 30.07.2021 року, 162,74 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 14.02.2020 року по 13.05.2020 року, 117,77 грн. інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 01.03.2020 року по 30.06.2021 року, 844,82 грн. - шістдесят процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та процентів за період з 14.05.2020 року по 30.07.2021 року. Враховуючи наведене, те, що відповідач суму заборгованості не оспорює, а розрахунок заборгованості є зрозумілим і достатнім, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову, а тому його слід задовольнити. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Статтею 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Також на підставі п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню солідарно сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved