Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є його рідною матір`ю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок: площею 1,69 га, яка розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №079839 від 27.08.2004; площею 0,0768 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №713521 від 22.03.2010. Заявник вказує, що померла [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно право на спадкування виникає за законом, тобто, у розумінні вимог ст. 1261 ЦК України, до першої черги входить він, як рідний син померлої. Як зазначено, [PERSON] , на дату своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте, фактично мешкала з ним за адресою його місця реєстрації: [ADDRESS] . Проживаючи разом, як сім`я, оскільки мати у силу свого старечого віку потребувала допомоги, він фактично прийняв спадщину матері, оскільки не вважав, що її місце реєстрації може позбавити його можливості успадкувати майно. У серпні 2022 року у матері, після звістки про смерть близької людини у військових діях на Сході України, раптово виник інфаркт міокарда, вона невідкладно була госпіталізована до Черкаської районної лікарні, де перебувала близько тижня у реанімації, але з стану коми не вийшла і [INFO] померла. У серпні 2023 року він звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з метою оформити нерухоме майно померлої матері [PERSON] , проте, при перегляді документів нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він, як спадкоємець, на час відкриття спадщини, не проживав постійно та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем, а також не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк. Між тим, не маючи спільного місця реєстрації з померлою [PERSON] , він, вважає, що фактично прийняв спадщину померлої матері, оскільки, фактично [PERSON] мала місце постійного проживання, до дня своєї смерті, з ним у місті Черкаси, де він мешкає разом з дружиною. Іншого місця проживання мати не мала, окрім належної йому квартири. Дані обставини свідчать про те, що він прийняв спадщину, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, однак вважав, що маючи спільне місце проживання може оформити спадщину у будь-який час. Спору щодо спадкового майна не існує, оскільки ніхто окрім нього не виявив намір оформити спадщину після смерті матері, він її доглянув до смерті, оскільки вона потребувала допомоги, мала не стабільне здоров`я. Таким чином, заявник просить суд встановити факт його постійного проживання з матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.09.2023 заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Давигора С.А. підтримали заяву та просили задовольнити у повному обсязі, на підставі наведеного у ній обґрунтування та з урахуванням доданих до заяви доказів. Крім того, представник заявника зауважила, що у даній справі відсутній спір про право, оскільки інших спадкоємців немає і сільська рада також не претендує на майно померлої [PERSON] . У судове засідання представник заінтересованої особи - Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області не з`явився. 04.01.2024 до суду надійшла письмова заява сільського голови - Литвиненка О. від 04.01.2024 про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що заявник є її чоловіком, а померла [PERSON] - її свекрухою. Із січня 2022 року і до моменту своєї смерті [PERSON] мешкала з нею та її чоловіком у м. Черкаси. До січня 2022 року [PERSON] щозими теж мешкала разом з ними у м. Черкаси, а влітку вона проживала у селі Нечаївка, де і була зареєстрована. Будинок у селі належить зятю покійної [PERSON] . Крім того, вказала, що зареєструвати [PERSON] в їхньому з чоловіком житлі у м. Черкаси, не було можливості, оскільки не дозволяла житлова площа помешкання та кількість зареєстрованих осіб у ньому. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що заявник є її рідним братом, а померла [PERSON] - її матір`ю, яка з січня 2022 року мешкала разом із заявником у м. Черкаси. Мати була зареєстрована у [ADDRESS] , де вона мешкала влітку. Як зазначила, покійна [PERSON] не захотіла жити разом з нею та її чоловіком, а виявила бажання мешкати разом із сином - [PERSON] . Крім того, зауважила, що вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини і про відмову від спадщини після смерті матері. Вона не претендує ні на яке майно, яке належало покійній матері і вважає, що все необхідно залишити брату, тобто заявнику у цій справі. Заслухавши доводи заявника та його представника, покази свідків, враховуючи думку представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.10.1965. У графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2022, актовий запис № 561. Місце смерті: село Червона Слобода, Черкаський р-н, Черкаська обл. (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок: - площею 1,69 га, яка розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №079839 від 27.08.2004; - площею 0,0768 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського виробництва, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №713521 від 22.03.2010 (а.с. 13-15). Разом з тим, як вбачається з довідки № 153/14-04/01 від 23.05.2023, виданої виконавчим комітетом Червонослобідської сільської роди, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб не проживало, не зареєстровано, зокрема і малолітніх, непрацездатних осіб (а.с. 10). Із доданого до заяви паспорта заявника - [PERSON] (серія [NUMBER] від 12.01.2000), вбачається, що його місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 01.09.2023, затвердженого старостою села Нечаївка - Шевченко Н., комісією встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкала сама у домоволодінні [ADDRESS] , яке належить на праві власності [PERSON] . На початку 2022 року, у силу свого віку та потреб у догляді, [PERSON] забрав до себе син [PERSON] у м. Черкаси, де вона і мешкала до дня своєї смерті. Із січня 2022 року [PERSON] фактично не мешкає у будинку, особисті речі вона забрала з собою, коли виїжджала до сина (а.с. 11). Крім того, як вбачається з акту опитування сусідів № 1363 від 22.08.2023, затвердженого заступником начальника управління - начальником відділу призначення та перерахунку соціальних виплат управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Обідало Т., - з січня 2022 року [PERSON] , [INFO] , мешкала разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті (а.с. 12). Разом з тим, як вказує заявник, звернувшись у серпні 2023 року до Черкаської районної державної нотаріальної контори, з метою оформити спадкові права на нерухоме майно померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що він, як спадкоємець, на час відкриття спадщини не мешкав постійно та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем, а також та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. За інформацією, яка надана завідувачем Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. від 03.11.2023 № 1172/01-16, відповідно до даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , не заводилась. Про фактичне прийняття спадщини (згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України) спадкоємцями, нотаріальній конторі не відомо (а.с. 36-38). За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку, якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав,свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На думку суду, реального спору про право немає, заявник є сином померлої [PERSON] , ніхто окрім нього не виявив намір оформити спадщину після смерті матері, інші особи, які б оспорювали право заявника на прийняття спадщини немає, а тому справа належно розглядається у порядку окремого провадження. За приписами частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Варто зазначити, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є. Правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16ц. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України ним не подано, про відмову від спадщини ним не заявлено, оскільки він вважав, що фактично вступив у спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, висвітлених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Слід зазначити, що спадкоємець зі спадкодавцем тривалий час, з січня 2022 року по день смерті останньої, проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільно господарство, незважаючи на те, що місце реєстрації заявника не співпадає з місцем реєстрації спадкодавця. Крім того, з`ясовано, що вони вели спільне господарство та були пов`язані взаємними правами та обов`язками, заявник доглядав матір до самого дня її смерті, організувавши потім її поховання. Дані обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі та показаннями свідків. Метою [PERSON] при зверненні до суду із цією заявою є встановлення факту його постійного проживання з покійною матір`ю за однією адресою для подальшого оформлення прийняття спадщини після матері. На думку суду, недотримання заявником чи його матір`ю вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» щодо відсутності реєстрації за однією, не свідчить про те, що він не мешкав з спадкодавцем, станом на момент її смерті, за однією адресою. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у повному обсязі. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved