Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Касьяна М.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном посилаючись на те, що 10 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вчинено актовий запис № 315. Проте спільне життя з відповідачем не склалось та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року по справі №216/5178/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з позивачем. Під час перебування у шлюбі [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2018 року, укладеного між ним та [PERSON] , придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте, починаючи з травня 2022 року по теперішній час [PERSON] перешкоджає доступу [PERSON] до спірної квартири шляхом зміни дверного замку на вхідних дверях, вселення до квартири невідомих осіб, які з незрозумілих причин перебувають там. У зв`язку з викладеним, вважають, що доведеним є факт перешкоджання зі сторони Відповідача доступу Позивача до спірної квартири, а отже право [PERSON] на здійснення права власності є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку. Просить усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , передати ключі від дверних замків квартири та забезпечити безперешкодний доступ [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 06.11.2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 19.01.2024 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Страха В.О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін залишено без задоволення. В судове засідання сторони не викликалися. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідачу [PERSON] , направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, однак, вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Проте, суд дійшов висновку, що позивач та його представник, які були обізнані про наявність вищевказаної цивільної справи в провадженні під головуванням судді Літвіненко Н.А., жодним чином не проявили інтересу та не доклали зусиль в отриманні позовної заяви та ухвали про відкриття провадження чи ознайомленні з матеріалами цивільної справи. Крім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Згідно із ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023 встановлено, що 10 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вчинено актовий запис № 315. Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року по справі №216/5178/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2018 року, придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстровано в реєстрі за № 24320, що вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 139619739. Відповідно до фотокопії договору оренди житлового приміщення від 27.05.2022 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] (орендар), за змістом якого в спірній квартирі будуть проживати крім орендаря, [PERSON] та [PERSON] . ??Крім того,\~вищевказане встановлено\~з копій відповідей ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я [PERSON] від 26.07.2022 та 16.08.2022 та висновків за матеріалами ЄО № 8761 від 06.07.2022 р. та ЄО № 10862 від 12.08.2022 р. ??Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Денісова Всеволода, 15.09.2022 р., останній відвідав адресу: [ADDRESS] , з метою допиту користувачів вказаної квартири як свідків. В ході відвідування було встановлено, що в квартирі перебувають невстановлені особи, які вхідні двері не відчинили та відмовились представлятись посилаючись на те, що вони не є власниками оселі. Крім того, відповідно до копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 16.11.2022, що проживає за адресою [ADDRESS] , останні кілька місяців у квартирі [ADDRESS] проживають невідомі особи, зокрема вказує, що бачив чоловіка з дитиною. Згідно копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 16.11.2022, що проживає за адресою [ADDRESS] , протягом останніх трьох місяців у квартирі [ADDRESS] проживають три невідомі їй раніше особи, а саме жінка приблизно 35 років, дитина приблизно 15 років, та чоловік приблизно 20 років. Відповідно до копії вимоги [PERSON] від 15.09.2023 р., остання просить надати доступ до приміщення квартири за адресою [ADDRESS] [PERSON] . Також просить усунути перешкод в користуванні спірної квартирою, яка є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом передачі їй комплекту ключів від замків даної квартири в строк до 22.09.2023 р. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.08.2023, встановлено, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільного майна колишнього подружжя [PERSON] . А отже, спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності, набутої сторонами за час перебування у шлюбі. Належні співвласниками долі є ідеальними, розділ спірного майна в натурі подружжям не проводився. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В даній справі, між сторонам виникли правовідносини щодо усунення перешкод у користуванні майном, набутим за час шлюбу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, у статті 150 ЖК України, зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.355 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі № 521/11365/15, від 15.09.2023 року у справі № 759/11403/20. З урахуванням наведеного та за умов неспростування презумпції спільності права власності подружжя на придбану в період шлюбу квартиру, яке зареєстровано за [PERSON] , позивачка має рівне з ним право на володіння, користування і розпоряджання, а оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, то права останньої підлягають захисту шляхом усунення відповідних перешкод. Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. З встановлених обставин та положень закону вбачається, що сторони є рівними у користуванні спільними приміщеннями і їх використання має відбуватися за спільною згодою власників. Відповідач порушує права позивачки своїми діями, які полягають у зміні дверного замку на вхідних дверях та вселення до квартири невідомих осіб, у зв`язку з цим і на підставі зазначених положень закону позивачка має право на усунення таких порушень з боку відповідача. Оскільки, судом встановлено, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні належним їм майном, зокрема перешкоджає доступу до спірної кватири, суд приходить до висновку, що позов про усунення перешкод в користуванні майном є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , передати ключі від дверних замків квартири та забезпечити безперешкодний доступ [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved