Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаними позовними вимогами та у з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті свого померлого [INFO] брата - [PERSON] , та визнати за нею право власності на належну йому 1/6 частину житлового будинку, що за адерсою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] , у м. Лієпая, Латвійська республіка, помер її брат [PERSON] , який постійно проживав на території Латвійської республіки. Зазначає, що після спадкування належних її батькам частин у праві власності на будинок вона стала власником 5/6 частин житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , інша 1/6 частина цього житлового будинку належала померлому брату. Вказує, що вона постійно проживала та була зареєстрована у даному будинку, тому фактично вступила у володіння спадковим майном. Пояснює, що після смерті брата вона не підозрювала, що належна йому частка не була ніким успадкована. На випадок смерті брат не залишав заповіту, будь-які інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа в тому числі щодо належної йому частки житлового будинку не заводилась. Зазначає, що вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала відмову у зв`язку з не прийняттям спадщини у строк та спосіб визначений законом та ненадання документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Крім того, нотаріус зазначив, що померлий [PERSON] був громадянином іншої держави та мав постійне проживання за межами України, тому в даному випадку до відносин спадкування застосовуються положення ЗУ «Про міжнародне приватне право». В зв`язку з чим за захистом своїх спадкових прав звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача міський голова Коростишівської міської ради Іван Кохан в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247\~ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у м. Лієпая, Латвійська республіка, помер [PERSON] , [INFO] , персональний код [NUMBER] , про що Лієпайським міським відділом РАЦС здійснено запис №921 від 17.09.2002 року, що підтверджується довідкою про смерть від 07.07.2021 №778/8.1-6, переклад якої засвідчено 08.07.2021 року зав.віддлом РАЦС м. Лієпая Д. Безлєпкіною. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 22.02.2018 №00019637178, слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , слідує, що батьками [PERSON] (позивач) є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 17.02.1971 року посвідченого нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Куліковою М.А., реєстровий №323, слідує, що спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . 1/2 частка цього будинку, належить [PERSON] , як частка в спільному майні подружжя. Право власності на належні частки домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано у Житомирському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить наявний у свідоцтві реєстраційний запис. Так, 2/3 частки зареєстровано за [PERSON] , 1/6 частки за [PERSON] та 1/6 частки за [PERSON] . Згідно відмітки, наявної у свідоцтві про право на спадщину від 17.02.1971 року, слідує, що рішенням виконкому Коростишівської міської ради від 23.06.1977 №340, адресу вказаного домоволодіння змінено з [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори 21.04.1992 року, реєстровий №108, слідує, що спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадкове майно складається з 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та на частку у спільному майні подружжя, виданого Коростишівською нотконторою 17.02.1971 року. З наведеного вбачається, що [PERSON] стала власником 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , 1/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами належала її померлому брату [PERSON] . Згідно відомостей вказаних у паспорті серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26 травня 1992 року. Постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Ломаковою М.І. від 21.07.2023 №02-31/296, [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/6 частки у праві власності на житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [INFO] братові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Коростишівської державною нотаріальною конторою 17.02.1971 року, ресєтровим №323, у зв`язку з неприйняттям спадщини у строк та спосіб визначений законом та ненаданням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вказує, що у неї виникли майнові права на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] , яка належала брату [PERSON] , який помер [INFO] , у м. Лієпая, Латвійська республіка, як у такої, що будучи спадкоємцем другої черги спадкування за законом вона фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном в силу ст. 549 ЦК УРСР. Відповідно до висновків викладених у Постанові Верховного суду у справі 320/5056/17-ц від 10.02.2021 року, іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право. Згідно з ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів. Так, відповідно до ч. 2 ст. 36 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, який ратифіковано Законом №452/95-ВР від 22.11.1995 року та набрав чинності 12.07.1996 року, право успадкування нерухомого майна регулюється законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Відповідно до пунктів 4 та 5\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~від 01 січня 2004 року, норми цього\~кодексу\~застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього\~кодексу\~застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема\~Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Статтею 524 ЦК УРСР\~встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 1 ст. 530 ЦК УРСР визначено що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) Відповідно до положень ст.\~525,\~526 ЦК УРСР\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР\~визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст.\~549,\~554ЦК УРСР\~визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст.\~528\~і\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи слідує, що позивач зареєстрована в будинку, що за адресою: [ADDRESS] , з 26.05.1992 року. На момент смерті спадкодавця і по даний час проживає у цьому будинку та є власником 5/6 частин вказаного житлового будинку, інша 1/6 частка належала померлому [INFO] брату [PERSON] , яка і входить до складу спадкового майна, а тому після смерті спадкодавця вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , в силу положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняла спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , а тому вимоги позову про встановлення факту прийняття спадщини підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України, \~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивач отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті брата [PERSON] , що складається з 1/6 частин житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , не має змоги та позбавлена можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. Спадкова справа до майна померлого [INFO] брата [PERSON] , була заведена Коростишівською державною нотаріальною конторою 21.07.2023 року за №104/2023, на підставі заяви позивача, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, заповіти померлим спадкодавцем не складалися. Позивач фактично вступила в управління спадщиною, а інша частина будинку за цією адресою належить їй на праві власності, вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому брату [PERSON] . У зв`язку з чим, заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved