Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2023 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Микитчин П.С., звернувся до суду з позовом до Рогатинської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , як члена колишнього колгоспного двору та визнання права власності на частину даного домоволодіння, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що станом на 15 квітня 1991 року він та його батько [PERSON] проживали у вказаному домоволодінні та були членами колгоспного двору. Також він є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом, який має право на спадкування частини домоволодіння після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину прийняв, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак коли звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування та як члена колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Микитчин П.С. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Рогатинська міська рада Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на таке. За матеріалами справи встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року належали до суспільної групи "колгоспний двір».У ньому проживали: голова двору [PERSON] та його син [PERSON] . Даний факт підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 23 серпня 2023 року № 297. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Воронівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 04 серпня 1995 року. У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Відповідно до копії довідки Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 24 серпня 2023 року та копії довідки, виданої Липівським старостинським округом виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області 20 грудня 2023 року №20, постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] . На день його смерті разом із ним проживав його син [PERSON] . Заповіт [PERSON] у виконавчому комітеті Воронівської сільської ради не посвідчувався. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] документально підтверджується копією свідоцтва про народження позивача. Приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Клід О.Я. постановою від 15 грудня 2023 року № 431/02-31 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] , та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 22 лютого 2023 року № 67 встановлено, що до складу домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., літня кухня площею 23,9 кв.м., стайня-стодола площею 48,7 кв.м., стайня площею 33,3 кв.м., погріб площею 23,2 кв.м., ворота площею 7,3 кв.м., огорожа площею 133,6 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість домоволодіння станом на 18 грудня 2023 року становить 54 400,00 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що поширюється на спірні правовідносини, колгоспний двір визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Вказані обставини дають суду зробити висновок про те, що станом на 15 квітня 1991 року кожен із членів даного двору мали по 1/2 частці у вище вказаному житловому будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набув право власності на житловий будинок та приналежні будівлі, як спадкоємець за законом після смерті батька та як член колишнього колгоспного двору, однак не може отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved