Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла спадкодавця [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все її майно заповіла - [PERSON] .. Оригінал заповіту знаходився на руках у [PERSON] і після її смерті позивач не могла його знайти і ій не було відомо про термін для подання заяви про прийняття спадщини. Також вказує, що потрапила у ДТП, у зв`язку з чим були труднощі у пересуванні. Враховуючи важкий стресовий, емоційний та фізичний фактор, із за хворобливого стану, не змогла у встановлений термін звернутися із заявою про прийняття спадщини. Таким чином у зв`язку з вищезазначеним просить визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] .. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 16.11.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 13.12.2023 року представником відповідача подано відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2023 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів. Вказує, що відзив на позов не отримувала. Згідно поштового відстеження №8960013105939, вбачається, що відзив вручено особисто позивачу 29.12.2023 року (а.с.32). Представник відповідача Мукачівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила врахувати відзив на позовну заяву. Третя особа в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.01.2023 року (а.с.8). Відповідно до заповіту від 15.05.2018 року [PERSON] квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с.10). Позивач зверталася до державного нотаріуса Першої мукачівської державної нотаріальної контори Плеша Андрія Михайловича із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Плеша А.М. № 398/02-31 від 01.09.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка належала [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк своєчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.17). Відповідно довідки Ключарківського старостинського окруну Мукачівської міської ради Закарпатської області від 01.09.2023 року [PERSON] проживає одна за адресою [ADDRESS] (а.с.18). Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Окрім того, при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Суд вважає, що позивач підтвердила належними доказами обставини поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов до висновку про наявність у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] .. Встановивши, що позивач була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, враховуючи, що вона не є родичкою спадкодавця та не проживала з останньою, суд вважає, поважною причиною пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved