Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить скасувати (зняти) з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться за вказаною адресою обтяження: - арешт нерухомого майна за №33240058, накладений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Житомирській області Дідківським А.С. на житловий будинок, на підставі постанови про арешт майна боржника [NUMBER], що видана 16.09.2019 (особа, права якої обтяжуються - [PERSON] , рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019); - арешт нерухомого майна за №33239568, накладений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Житомирській області Дідківським А.С. на 1/2 частину земельної ділянки, на підставі постанови про арешт майна боржника [NUMBER], що видана 16.09.2019 (особа, права якої обтяжуються - [PERSON] , рішення про державну реєстрацію 48697818 від 16.09.2019); - арешт нерухомого майна, заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, шо належить боржнику, за №1152126, накладений державним виконавцем Корольовського відділу Житомирського МУЮ Шевченко О.В. на житловий будинок, на підставі постанови про арешт майна боржника №24073936, що видана 17.05.2013 (особа, права якої обтяжуються - [PERSON] , рішення про державну реєстрацію 2799103 від 03.06.2013); - арешт нерухомого майна за №10496613, накладений Корольовським районним судом м. Житомира та зареєстрований Першою Житомирською державною нотаріальною конторою на житловий будинок, на підставі ухвали суду від 15.11.2010 у справі №2-4862/10. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z14-2/006-4/52087, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] 28.12.2005 був укладений також договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок [ADDRESS] частина земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0605 га, кадастровий номер 1810136600:01:018:0008. У зв`язку із тим, що у боржника [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 4 361 712, 56 грн, 27 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» був укладений договір відступлення прав вимоги за указаним кредитним договором та договором іпотеки, та відбулася заміна кредитора у зобов`язанні на ПАТ «ОКСІ БАНК». В свою чергу, 27.12.2018 між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» було укладено другий договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки, у зв`язку із чим вказане право вимоги перейшло до наступного кредитора - ТОВ «ФК «Укрфінанс груп». В подальшому, 27.12.2018 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» уклало третій договір відступлення прав вимоги № 27-12/18/6 за вказаним вище кредитним договором та договорами забезпечення до нього (в тому числі договором іпотеки), та [PERSON] набув статусу нового кредитора за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 та іпотекодержателя предмету іпотеки - житлового будинку [ADDRESS] . Оскільки боржник [PERSON] не виконує зобов`язання за кредитним договором, це є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у зручний для іпотекодержателя спосіб, що визначений договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку». При цьому, [PERSON] має вищий пріоритет на предмет іпотеки, оскільки набув права іпотекодержателя за договором про відступлення прав за договором іпотеки № 27-12/18/6 від 27.12.2018, а іпотека на нерухоме майно зареєстрована 28.12.2005. Разом з тим, з інформаційної довідки з державних реєстрів речових прав та обтяжень на нерухоме майно позивачу стало відомо про наявність зареєстрованих на предмет іпотеки обтяжень. Зареєстровані обтяження унеможливлюють проведення іпотекодержателем дій щодо реалізації майна в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а підстав для залишення в силі заборони та арешту на майно у відділу ДВС немає, так як реалізація іпотечного майна в ході виконавчого провадження можлива, у відповідності до ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження», лише за згоди іпотекодержателя. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 02 cічня 2020 року у даній справі відкрито провадження. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 07.08.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати: замінено відповідача з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції на [PERSON] ; залучено відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м.Хмельницький) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; прийнято відмову від заявлених вимог до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області; залучено [PERSON] як співвідповідача. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 26.10.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] . 10.12.2021 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просить: - визнати недійсним договір від 27.12.2018, який укладений між ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та ПАТ "ОКСІ БАНК" про уступлення права вимоги за кредитним договором №Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; - визнати недійсним договір від 27.12.2018, який укладений між ПАТ "ОКСІ БАНК" та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про уступлення права вимоги за кредитним договором №Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; - визнати недійсним договір від 27.12.2018, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та [PERSON] про уступлення права вимоги за кредитним договором №Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; - визнати припиненими зобов`язання, які виникли з договору іпотеки від 28.12.2005, який укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходиться зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-4862/10, який виданий 22.12.2010 Корольовським районним судом м.Житомира, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 502 569,00 грн, та виконавчого листа №296/11276/13ц, який виданий 14.08.2014 цим же судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 248 752,00 грн. В процесі виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на належні боржнику [PERSON] 1/2 частину будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки під ним. Вважає, що всі договори про уступку права вимоги за кредитним договором укладені з метою уникнення від виконання рішень судів про стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів, а також з метою приховати дійсні правочини, які вчинені сторонами цих договорів, що ґрунтується на наступному: борг за кредитним договором становить більше 4 млн.грн та кредит забезпечений нерухомим майном, однак позивач за первісним позовом купив цей борг лише за 11 500 грн, що свідчить про фіктивність; три договори укладені в один день, що викликає обґрунтовані сумніви у дійсних намірах при укладенні цих договорів та свідчить лише про те, що сторони цих договорів мали на меті приховати, що насправді борг за кредитним договором первісному кредитору сплачений; метою низки договорів про уступку є збереження іпотеки, однак іпотекодержателем є близька до боржника людина (син), як результат\- ні банк, ні інші кредитори [PERSON] чи [PERSON] позбавлені можливості звернути стягнення на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] ; в результаті таких узгоджених дій відповідачів [PERSON] погасила кредит, фактично припинена іпотека, а [PERSON] уникнув від виконання судового рішення про стягнення коштів на користь [PERSON] . Крім того, останній договір, стороною якого є [PERSON] , фактично є договором факторингу, що вбачається з його змісту. Проте [PERSON] не є фінансовою установою, тому не може бути стороною такого договору, і є недійсним. Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що договори уступки є недійсними, борг перед банком "Аваль" погашений, тому іпотека є припиненою, в зв`язку з чим необхідно визнати припиненими зобов`язання за іпотечним договором, що дасть змогу звернути стягнення на нерухоме майно у виконавчому провадженні, де [PERSON] є стягувачем. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 29 грудня 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження. 18.02.2022 від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов, у якому просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Вказав, що він не є стороною оспорюваних договорів і такі не впливають на права чи законні інтереси позивача за зустрічним позовом. Крім того, [PERSON] , зазначаючи у зустрічному позові його відповідачем, не вказав, які вимоги заявлені до нього, як до відповідача. 18.02.2022 від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Нестерчук С.С. надійшов відзив на зустрічний позов, у якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Зазначила, що [PERSON] не обгрунтовано порушення оспорюваними договорами, стороною яких він не є, своїх прав або охоронюваних законом інтересів, натомість відсутність порушення прав є самостійною підставою для відмови у позові. Також, позивач за зустрічним позовом не навів підстав недійсності оспорюваних договорів, визначених приписами ст.215 ЦК України. Оспорювані договори про відступлення прав вимоги не можна кваліфікувати як договори факторингу, оскільки новий кредитор [PERSON] не набув права здійснювати фінансові операції відносно боржника [PERSON] , а в нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором. Боржником не виконано своїх зобов`язань за кредитним договором та не сплачено на вимогу нового кредитора заборгованість в розмірі 4 361 712,56 грн, а тому [PERSON] , як заставодержатель, має пріоритетне право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, право на яке виникло на підставі договору від 28.12.2005, тобто ще до ухвалення рішення судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів. 18.02.2022 від відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов, у якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Вказала, що не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087, який забезпечено іпотечним договором № 6541 від 28.12.2005, а тому не заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки (будинок [ADDRESS] ) з метою задоволення вимог іпотекодержателя. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Петровської М.В. від 25 листопада 2022 року вказану вище справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.02.2023 у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про закриття провадження в частині вимог у цивільній справі № 296/10849/19, - відмовлено. Ухвалою від 18.04.2023, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, заяву [PERSON] про зміну підстави зустрічного позову від 20.02.2023 та клопотання про зупинення провадження у справі від 20.03.2023 повернуто без розгляду у зв`язку із відкликанням вказаних документів [PERSON] . Ухвалою суду від 18.04.2023 у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про закриття провадження в частині вимог первісного позову у цивільній справі № 296/10849/19 відмовлено. Ухвалами від 06.09.2023, постановленими судом без виходу до нарадчої кімнати, третю особу за первісним позовом замінено з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) на Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) та відповідача за зустрічним позовом з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». Ухвалою суду від 09.10.2023 прийнято до судового розгляду заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зміну підстави зустрічного позову у цивільній справі №296/10894/19. Зустрічний позов доповнено наступними новими обставинами: 26.11.2009 [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі досягли домовленості про те, що останній зобов`язується до 02.02.2010 продати позивачу будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , на забезпечення виконання якої [PERSON] , згідно розписки, отримав від [PERSON] 160 000 дол.США. До 01.02.2010 [PERSON] не виконав зобов`язання з продажу вказаної нерухомості, та грошові кошти згідно розписки в повному обсязі не повернув, залишок неповернутої основної суми складає близько 65 000 дол.США, залишок процентів - 30 000 дол.США. 05.10.2023 від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшло заперечення на заяву про зміну підстав позову, в якому вказує, що оспорювані договори, відповідно до яких до її сина [PERSON] перейшло право вимоги за кредитним договором, не порушують і не обмежують прав чи законних інтересів [PERSON] [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки у виконавчих провадженнях, де стягувачем був [PERSON] , державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою, яке перебуває в іпотеці. У свою чергу, [PERSON] не має жодного відношення до вказаного майна. Окрім цього, арешт на вказане майно було накладено за заявою [PERSON] з метою забезпечення його позову у справі №2-4862/10, проте ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.12.2022 у справі №2-4862/10 скасовано заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15.11.2010. Рішення у справі №2-4862/10, яким стягнуто борг за розпискою від 26.11.2009, та рішення у справі № 296/11276/13-ц, яким на користь [PERSON] стягнуто 1 248 752 грн процентів за користування коштами згідно розписки від 26 листопада 2009 року, виконані в ході виконавчих проваджень №24073936 та [NUMBER]. У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, у якому просив стягнути інфляційні втрати та 3% річних у зв`язку із невиконанням рішення від 25 листопада 2010 року у справі №2-4862/10; збитки в сумі 94 987 доларів США, а також проценти за користування коштами за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року на підставі розписки від 26 листопада 2009 року. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 06 жовтня 2022 року по справі №296/7805/21, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. [PERSON] не надано доказів наявності перед ним боргу за розпискою від 26.11.2009. Отже, наявні підстави для відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у повному обсязі. 17.10.2023 від представника відповідача за зустрічним позовом АТ «Райффайзен Банк» - адвоката Дьоміної Н.Ю. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву зі зміненим предметом позову, у якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. В обгрунтування мотивів відзиву зазначає, що 27.12.2018 АТ «Райффайзен Банк» та ПАТ «Оксі Банк» уклали договір відступлення права вимоги, згідно з яким Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор прийняв належні Первісному кредитору прав вимоги до боржника. 27.12.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений ПН КМНО Черленюх Л.В. за реєстровим № 2521. Укладений між сторонами договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами не може бути віднесений до договору факторингу. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому вищезазначені договори є укладеними, дійсними та законними, правочини відповідають вимогам ст.203 ЦК України. Також, законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого інша сторона або особа не погоджується. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Також, зазначеними договорами не порушуються права та інтереси позивача, останнім не надано до суду доказів, щоб свідчили про фіктивність правочинів. При цьому, відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Посилання позивача на розписку від 26.11.2009, як на підставу задоволення позову, є безпідставним та не спростовує чинність укладених договорів відступлення права вимоги. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 31.10.2023, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом - адвокат Нестерчук С.С. 09.01.2024 подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, вимоги первісного позову підтримує з підстав, зазначених у ньому, та просить їх задовольнити. Просить врахувати відповідно до письмової промови у судових дебатах, що скасування обтяжень № 10496613 і № 1152126 відбулось після звернення [PERSON] до суду, а тому під час розгляду справи припинено існування предмета спору в цій частині, в зв`язку із чим наявні підстави для закриття провадження. Також вказує, що відповідно до постанови від 25.11.2022 про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 296/11276/13ц від 14.08.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 248 752 грн закінчено з підстав фактичного виконання, натомість обтяження № 33240058 та № 33239568 не знято. Проти задоволення зустрічного позову (з урахуванням зміненого предмету позову) заперечує та зазначає, що оспорюваними договорами не порушуються права [PERSON] , що є самостійною підставою для відмови у позові. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] згідно поданої заяви (виступ в дебатах) від 29.11.2023 просив справу розглядати у його відсутність, відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний. Вказав, що у первісному позову відсутні докази повної оплати за усіма договорами відступлення прав вимоги, зокрема сплати грошових коштів за відступлення прав вимоги ПАТ «Оксі Банк» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», а отже не доведено набуття права вимоги позивачем. Щодо зустрічного позову просив врахувати, що усі договори відступлення прав вимоги мали на меті переведення прав кредитора на сина боржника та їх кінцевою метою було унеможливлення виконання боржником зобов`язань, які має перед фізичними/юридичними особами. Також, відступлення прав вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України. Від представника відповідача за зустрічним позовом АТ «Райффайзен Банк» - адвоката Дьоміної Н.Ю. 09.01.2024 надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення зустрічного позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву від 17.10.2023. Відповідачка [PERSON] у відзиві від 18.02.2022 просила здійснювати розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява від 30.06.2023, в якій просить здійснювати розгляд справи у його відсутність, вважає що є неналежним відповідачем у цій справі. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] - надійшла заява від 18.04.2023, в якій розгляд справи по суті просить проводити без його участі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № Z14-2/006-4/52087, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США на строк з 27.12.2005 по 26.12.2025. 28.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений 28.12.2005 за № 6540, яким, в забезпечення виконання кредитного зобов`язання за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087, передано в іпотеку будинок [ADDRESS] . Згідно положень вказаного договору: - право звернення на заставлене майно у Іпотекодержателя виникає у разі несплати в момент настання терміну повернення суми кредиту або достроково, у разі несплати відсотків за користування кредитом (п.5.1); - договір є невід`ємною частиною кредитного договору № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005 і набуває чинності з моменту нотаріального посвідчення цього договору (п.6.1). 27 грудня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та ПАТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги, згідно умов якого Первісний кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( [PERSON] ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а Новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Розрахунок заборгованості боржника за кредитним договором станом на дату укладання договору (грошовий еквівалент прав вимоги) міститься в додатку № 1 до Договору № 1. У відповідності до п.2.1 договору, Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються в порядку та на умовах цього договору. В дату відступлення прав вимоги (дата повного виконання Новим кредитором обов`язку сплатити Первісному кредитору вартість прав вимоги) Первісний кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони-кредитора за кредитним договором (п.2.2 договору). В дату відступлення прав вимоги Первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а Новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав Первісного кредитора щодо поручителя за договором поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] (п.2.6 договору). Загальна вартість прав вимоги за договором становить 10 000 грн (п.3.1 договору). Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги від 27.12.2018 (розрахунок заборгованості), загальна сума заборгованості боржника перед Первісним кредитором без урахування штрафних санкцій становить 159 958,43 дол.США, що еквівалентно 4 361 712,56 грн. У відповідності до акту-приймання-передачі від 27.12.2018, АТ «Райффайзен Банк Аваль» передано ПАТ «ОКСІ БАНК»: оригінал кредитного договору № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; оригінал договору поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; документи судового та/або виконавчого провадження, пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, за домовленістю. Відповідно до виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк», на рахунок останнього 27.12.2018 ПАТ «ОКСІ БАНК» сплачено 10000 грн за набуття права вимоги згідно договору відступлення права вимоги від 27.12.2018 (боржник [PERSON] ). Згідно платіжного доручення № 27619, ПАТ «ОКСІ БАНК» 27.12.2018 перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» 10 000 грн за набуття права вимоги згідно договору відступлення права вимоги від 27.12.2018 (боржник [PERSON] ). 27.12.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель/Первісний кредитор) та ПАТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, зареєстрований за № 2521, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки. Згідно положень вказаного договору: - відступлення права вимоги до договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки (п.1.2); - предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок [ADDRESS] ); - цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.6.3). 27.12.2018 між ПАТ «ОКСІ БАНК» (Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( [PERSON] ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Розрахунок заборгованості боржника за кредитним договором станом на дату укладення договору міститься в додатку № 1 до договору У відповідності до п.2.1 договору Новий кредитор сплачує Кредитору вартість прав вимоги, що відступаються в порядку та на умовах цього договору. В дату відступлення прав вимоги (дата повного виконання новим кредитором обов`язку сплатити кредитору вартість прав вимог) кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони-кредитора за кредитним договором (п.2.2 договору). В дату відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав кредитора щодо поручителя за договором поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] (п.2.6 договору). Загальна вартість прав вимоги за договором становить 11 000 грн (п.3.1 договору). Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги від 27.12.2018 (розрахунок заборгованості), загальна сума заборгованості боржника перед Кредитором без урахування штрафних санкцій становить 159 958,43 дол.США, що еквівалентно 4 361 712,56 грн. У відповідності до акту-приймання-передачі 27.12.2018, ПАТ «ОКСІ БАНК» передано ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП»: оригінал кредитного договору № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; оригінал договору поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; документи судового та/або виконавчого провадження, пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, за домовленістю. 27.12.2018 між ПАТ «ОКСІ БАНК» (Іпотекодержатель/Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Новий Іпотекодержатель/Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований за № 2522, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки. Відступлення права вимоги до договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки (п.1.2 договору). Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок [ADDRESS] (п.1.3 договору). Права вимоги за договором іпотеки вважається переданим з моменту підписання акта приймання-передачі у відповідності до вимог п.3.1.2 та за умови попереднього здійснення розрахунків у відповідності до вимог п.1.3 договору відступлення від 27.12.2018 (п.2.3 договору). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.6.3 договору). 27.12.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Кредитор) та фізичною особою [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 27-12/18/6, згідно умов якого Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги кредитора до боржника ( [PERSON] ) за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших платежів, а Новий кредитор заміняє Кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Відступається сума заборгованості божника перед Кредитором в повному обсязі, що вказана у додатку № 1 до договору. У відповідності до п.2.1 Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються в порядку та на умовах цього договору. В дату відступлення прав вимоги (дата повного виконання новим кредитором обов`язку сплатити кредитору вартість прав вимог) кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони-кредитора за кредитним договором (п.2.2 договору). В дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав первісного кредитора щодо поручителя за договором поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] (п.2.6 договору). Загальна вартість прав вимоги за договором становить 11 500 грн (п.3.1 договору). Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 27-12/18/6 від 27.12.2018 (розрахунок заборгованості), загальна сума заборгованості боржника перед кредитором без урахування штрафних санкцій становить 4 361 712,56 грн. У відповідності до акту-приймання-передачі 27.12.2018, товариством передано [PERSON] : оригінал кредитного договору № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; оригінал договору поруки № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005; документи судового та/або виконавчого провадження, пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, за домовленістю. 27.12.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Іпотекодержатель/Кредитор) та [PERSON] (Новий Іпотекодержатель/Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, зареєстрований за № 2525, згідно умов якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2005 № 6540, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] , який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки. Відступлення права вимоги до договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки (п.1.2 договору). Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок [ADDRESS] ). Права вимоги за договором іпотеки вважається переданим з моменту підписання акта приймання-передачі у відповідності до вимог п.3.1.2 та за умови попереднього здійснення розрахунків у відповідності до вимог п.1.3 договору відступлення від 27.12.2018 (п.2.3 договору). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.6.3 договору). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, сформованого станом на 27.12.2018, у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44877014 від 27.12.2018, будинок [ADDRESS] , - обтяжено забороною на нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 6540 від 28.12.2005, договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 2521 від 27.12.2018, № 2522 від 27.12.2018, № 2525 від 27.12.2018 (номер запису про обтяження 29694494). Обтяжувачем вказаного нерухомого майна є [PERSON] , а особою, права якої обтяжуються - [PERSON] . Згідно запису про іпотеку 29694574, наявного у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 27.12.2017, іпотекодержателем будинку [ADDRESS] , є [PERSON] , а іпотекодавцем - [PERSON] . У відповідності до інформаційної довідки № 182077764 від 23.09.2019 наявні наступні обтяження нерухомого майна: - 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , обтяжена арештом на підставі постанови про арешт майна боржника ВП [NUMBER] від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області, номер запису про обтяження 33240058, рішення про державну реєстрацію 48698337 від 16.09.2019; особа, права якої обтяжуються - [PERSON] ; -1/2 частина земельної ділянки площею 0,0605 га по [ADDRESS] , обтяжена арештом на підставі постанови про арешт майна боржника ВП [NUMBER] від 16.09.2019, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області, номер запису про обтяження 33239568, рішення про державну реєстрацію 48697818 від 16.09.2019; особа, права якої обтяжуються - [PERSON] ; - будинок [ADDRESS] , та власником якого є [PERSON] , обтяжено арештом на підставі ухвали суду Корольовського районного суду м.Житомира від 15.11.2010 у справі №2-4862/10, який зареєстровано Першою Житомирською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 10496613. Згідно облікової картки на зведене виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення грошових коштів з боржника [PERSON] , а також наявних в справі копій матеріалів виконавчих проваджень, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебували наступні виконавчі провадження (у межах зведеного № [NUMBER]): 1)виконавче провадження № [NUMBER], відкрите постановою державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ 05.11.2010 на підставі виконавчого листа № 2-3728/09 від 27.10.2010 щодо стягнення з [PERSON] боргу за договором позики та судових витрат в сумі 70 730 грн, виданого Богунським районним судом м.Житомира, стягувачем у якому є [PERSON] ; 2)виконавче провадження № [NUMBER], відкрите постановою державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ 01.02.2011 на підставі виконавчого листа № 2-4862/10 від 22.12.2010 щодо стягнення з [PERSON] отриманого авансу та судових витрат в сумі 1 502 569 грн, виданого Корольовським районним судом м.Житомира, стягувачем у якому є [PERSON] ; 3)виконавче провадження № [NUMBER], відкрите 03.05.2012 на підставі виконавчого листа № 2-1957/11 від 14.03.2012 щодо стягнення з [PERSON] боргу за договором позики та судових витрат в сумі 40 540 грн, виданого Богунським районним судом м.Житомира, стягувачем у якому є [PERSON] ; 4)виконавче провадження № [NUMBER], відкрите 23.07.2015 на підставі виконавчого листа № 296/11276/13ц від 14.08.2014 щодо стягнення з [PERSON] процентів за користування коштами в сумі 1 248 752 грн, виданого Корольовським районним судом м.Житомира, стягувачем у якому є [PERSON] ; 5)виконавче провадження № [NUMBER], відкрите 03.03.2016 на підставі постанови № 42606131 від 15.08.2014 щодо стягнення з [PERSON] виконавчого збору в сумі 16593,99 грн, виданої відділом примусового виконання рішень УДВС, стягувачем у якому є Держава. За змістом наданої відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на запит [PERSON] відповіді № 3.2/16282 від 25.10.2019, 16.09.2019 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області Дідківського А.С. про арешт майна боржника, у зведеному виконавчому провадженні № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь фізичних осіб, накладено арешт на наступне майно [PERSON] : на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0605 га по [ADDRESS] . Підстави для зняття державним виконавцем арешту з вказаного майна відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Щодо вимог первісного позову про скасування арешту нерухомого майна за зареєстрованими обтяженнями №33240058 та №33239568. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» (у чинній редакції), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» , у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є (ч.4 ст.59): 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). З постанови про арешт майна боржника ВП № [NUMBER] вбачається, що 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0605 га по [ADDRESS] , які належать боржнику [PERSON] , арештовані старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області Дідківським А.С. 16.09.2019 саме в межах зведеного виконавчого провадження, до якого приєднані виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3728/09 від 27.10.2010, виконавчого листа № 2-4862/10 від 22.12.2010, виконавчого листа № 2-1957/11 від 14.03.2012, виконавчого листа № 296/11276/13ц від 14.08.2014, постанови № 42606131 від 15.08.2014, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 3 121 994, 32 грн. Отже, фізичними особами, в інтересах яких арештовано майно, обтяження на яке просить зняти позивач [PERSON] , є, в тому числі: [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 №5, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. [PERSON] та [PERSON] було залучено до участі у розглядуваній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, однак процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. За таких обставин, неналежний суб`єктний склад учасників справи у первісному позові ( [PERSON] та [PERSON] відсутні у складі відповідачів) є підставою для відмови у його задоволенні в частині скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника [NUMBER], що видана 16.09.2019, за обтяженнями, зареєстрованими за №33240058 та №33239568. Щодо вимог первісного позову про скасування арешту нерухомого майна за зареєстрованими обтяженнями №1152126 та №10496613. Так, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2022 у справі №2-4862/10 скасовано заходи забезпечення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, що були вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира №2-4862/10 від 15 листопада 2010 року шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , реєстраційні номера в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10496613 та 10496625. Станом на 17.03.2023, у відповідності до інформаційної довідки № 326152141, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про обтяження з реєстраційним №10496613 (арешт будинку [ADDRESS] , накладений ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15.11.2010 у справі №2-4862/10) відсутні. Крім того, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 01.02.2011 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4862/10, старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Власенком М.В. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , у межах суми звернення стягнення 1 502 569 грн. Разом з тим, доказів існування арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №1152126, накладеного державним виконавцем Корольовського відділу Житомирського МУЮ Шевченко О.В. на житловий будинок на підставі постанови про арешт майна боржника №24073936 від 17.05.2013 (особа, права якої обтяжуються - [PERSON] , рішення про державну реєстрацію 2799103 від 03.06.2013) як на момент звернення до суду, так і під час розгляду справи, - матеріали справи не містять. В підготовчому засіданні представник позивача за первісним позовом пояснила, що їй невідомі обставини відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомостей про обтяження житлового будинку, зареєстрованого на підставі постанови про арешт майна боржника №24073936, що видана 17.05.2013 (рішення про державну реєстрацію 2799103 від 03.06.2013). Отже, враховуючи відсутність доказів наявності зареєстрованих обтяжень №10496613 та №1152126, у задоволенні позовних вимог в частині скасування арешту нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника №24073936, що видана 17.05.2013 (рішення про державну реєстрацію 2799103 від 03.06.2013), номер обтяження №1152126, та арешту нерухомого майна, накладеного на підставі ухвали суду від 15.11.2010 у справі №2-4862/10, реєстраційний номер обтяження №10496613, слід відмовити. Щодо вказівки представника позивача за первісним позовом у судових дебатах про необхідність закриття провадження у частині вказаних позовних вимог (щодо обтяжень №1152126 та №10496613) в зв`язку із відсутністю предмету спору, то вказане питання вже вирішено ухвалами суду від 21.02.2023 та від 18.04.2023. Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсними договорів та визнання припиненими зобов`язання, які виникли з договору іпотеки. В обгрунтування порушення своїх прав послідовно укладеними 27.12.2018 між ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та ПАТ "ОКСІ БАНК", між ПАТ "ОКСІ БАНК" та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та [PERSON] договорами про відступлення права вимоги за кредитним договором №Z14-2/006-4/52087 від 27.12.2005, [PERSON] вказує, що на виконанні державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження, в тому числі по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4862/10 від 22.12.2010, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 502 569 грн та виконавчого листа №296/11276/13ц від 14.08.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 248 752 грн, стягнення по яким триває, та в межах якого з метою забезпечення такого стягнення державним виконавцем накладено арешт на 1/2 будинку [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки під ним. Визнання недійсними договорів, уступка вимоги за якими відбулась за номінальну вартість і мала на меті приховати, що кредитний борг фактично погашений, внаслідок чого іпотека має бути визнана такою, що припинена, дасть змогу звернути стягнення на нерухоме майно у виконавчому провадженні, де [PERSON] є стягувачем. Крім того, [PERSON] не повернув позивачу за зустрічним позовом всю суму грошових коштів згідно розписки від 26.11.2009. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц (провадження 14-75цс18)). Однією із ключових засад цивільного законодавства, закріплених у статтях 3, 627 ЦК України є свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації. Такий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20. Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Водночас у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Виходячи з наведеного, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення. Отже, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20). Поряд з цим у названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20 вказала на наступне: «…Договору відступлення права вимоги притаманні наступні ознаки: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні (п.6.6 постанови). Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа (п.6.26 постанови). Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань (п.6.27 постанови).» Як встановлено зі змісту оспорюваних договорів відступлення права вимоги, укладених 27.12.2018, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не є їх стороною. У відповідності до наявної в матеріалах справи: 1) постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ВП № [NUMBER] від 25.11.2022, при примусовому виконанні виконавчого листа № 296/11276/13ц від 14.08.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 248 752 грн процентів за користування коштами, рішення суду фактично виконано та кошти по виконавчому провадженню сплачені на рахунок стягувача, витрати утримані в повному обсязі, залишок виконавчого збору складає 115 054,21 грн. На підставі п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 296/11276/13ц закінчено, постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме виконавче провадження; 2) постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ВП № [NUMBER] від 04.08.2022, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4862/10 від 22.10.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] авансу та судових витрат на загальну суму 1 502 569 грн, виконавчий документ фактично виконано та кошти сплачені на рахунок стягувача, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір утримано в повному обсязі. На підставі п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4862/10 від 22.10.2010 закінчено. Отже, у зведеному виконавчому провадженні № [NUMBER], складовими якого (приєднаними) є виконавчі провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа № 296/11276/13ц від 14.08.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 248 752 грн та № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4862/10 від 22.10.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 502 569 грн, такі закінчено у зв`язку із фактичним виконанням [PERSON] виконавчих документів та перерахуванням коштів на рахунок стягувача [PERSON] . За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] не є стороною оспорюваних договорів, а також, що останній отримав присуджені судовими рішеннями грошові кошти під час їх примусового виконання, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що оспорюваними договорами порушуються його права та законні інтереси, та, відповідно, що визнання судом договорів відступлення права вимоги недійсними та припиненими зобов`язання, які виникли з договору іпотеки від 28.12.2005, що в подальшому дозволить, на думку позивача, звернути стягнення на предмет іпотеки на його користь, як стягувача у виконавчому провадженні, - призведе до відновлення/захисту таких порушених прав позивача за зустрічним позовом. Також, твердження [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не повернув йому залишок основної суми близько 65 000 дол.США та суми процентів 30 000 дол.США згідно укладеної розписки від 26.11.2009 (доповнена підстава зустрічного позову) не грунтуються на будь-яких доказах, а тому є безпідставними. Оскільки судом встановлено відсутність порушення прав та законних інтересів позивача за зустрічним позовом, відтак у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed