Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач у грудні 2023 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що сторони 18.12.1987 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, втратили почуття любові один до одного. Спільне господарство не ведуть з квітня 2022 року. Після сварки з дружиною [PERSON] був змушений поїхати з села Білка, тому він проживає зараз за межами Сумської області, з`явитись до органу реєстрації актів цивільного стану не може. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.12.1987 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №744. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Тростянецького районного суду Сумської області. Ухвалою суду від 04.01.2024 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18.12.1987 року був зареєстрований шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №744 (а.с.3). Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved