Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] через представника адвоката Сініцину О.П. звернувся до суду із позовом до Товариства обмеженою відповідальністю «Ресіліент Стара Синява» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості за договором оренди, передачу земельної ділянки власнику та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказує, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,1917 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6824486500:06:024:0027. На підставі договору оренди землі від 06.06.2017 з метою отримання доходу [PERSON] вказану земельну ділянку передав в оренду відповідачу ТОВ «Рісіліент Стара Синява» строком на 10 років, речове право оренди зареєстровано 07.06.2017. Відповідно до умов договору оренди річна орендна плата за цим договором складає не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та сплачується у обраній формі відповідно до п.9.1 у сумі 4542,66 грн., які індексуються орендарем щорічно, відповідно до індексації нормативно- грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України; річна орендна плата вноситься один раз на рік до 31 грудня поточного року. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.34 Договору). За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та умов договору. В порушення умов Договору оренди землі від 06.06.2017 орендар систематично не сплачував (недоплачував) позивачу орендну плату з урахуванням індексу інфляції, яка була істотна для позивача, внаслідок чого позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, а саме грошових коштів. Позивач посилається на те, що орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, що є відмінним від поняття доходу, який оподатковується відповідно до ПКУ за ставкою 18% та 1,5 % військового збору. Оскільки орендар, як податковий агент, який нараховує оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок відповідно до п.1 ст.168 ПКУ, а з платежу податковий агент не може утримати податок, то орендар зобов`язаний визначену договором орендну плату збільшити на суму податків та зборів. Тому, орендна плата за договором 4542,66 грн. є базовим внеском, а дохід орендодавця має бути збільшений на суму податку та військового збору та становити 5667,90 грн. (4542,66 х100%/80,5%) Оскільки обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції, а орендар систематично недоплачував позивачу орендну плату з урахуванням індексу інфляції, тому позивач в межах строку позовної давності має право на стягнення заборгованості з орендної плати за 2020 рік зі строком сплати 31.12.2020, за 2021 рік зі строком сплати 31.12.2021, за 2022 рік зі строком сплати 31.12.2022. Згідно розрахунку позивача здійсненого із річної суми орендної плати та з урахуванням індексу інфляції, розраховано щомісячно з липня 2017 року по грудень 2022 року, сума орендної плати за період 01.09.2020 по 31.12.2020 становить 5564,99 грн., за період 01.09.2021 по 31.12.2021 становить 6085,91 грн., за період 01.09.2022 по 31.12.2022 становить 7314,21 грн. Враховуючи отриману позивачем орендну плату у 2020 році 3656,84 грн., у 2021 році 3656,84 грн., у 2022 році 3656,84 грн., прострочена заборгованість з орендної плати становить 1908,15 за 2020 рік, 2429,07 грн. за 2021 рік, 3657,07 за 2022 рік., а всього 7994,59 грн. Оскільки за порушення зобов`язання з відповідача підлягає стягнення сума боргу із урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, прострочена заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2020 по 01.08.2023 року становить на 01.08.2023 року - 9742,56 грн., а 3% річних 01.01.2021 по 30.07.2023 року становить на 269,81 грн., а разом 10012,38 грн. Таким чином, згідно проведених позивачем розрахунків недоотриманий дохід від заборгованості відповідача за невнесені платежі за орендну плату становить 12437, 73 грн., з яких: заборгованість з внесення орендної плати 10012,38 грн. (9742,56 грн. - прострочена заборгованість з урахуванням індексів інфляції, 269,81 грн. - 3% річних ); 2238,79 ПДФО 18%; 186,57 грн. військовий збір 1,5 %. Посилаючись на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 12437, 73 грн., що утворилась в результаті систематичної недоплати орендної плати, заборгованість є істотною для позивача, внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивача був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, позивач просить суд розірвати договір оренди землі від 06 червня 2017 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Ресіліент Стара Синява» щодо оренди земельної ділянки площею 3,1937 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824486500:06:024:0027., зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку площею 3,1937 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824486500:06:024:0027, власнику в стані, придатному для цільового використання, стягнути з відповідача на його користь 12437, 73 грн., з яких: заборгованість з внесення орендної плати 10012,38 грн. (9742,56 грн. - прострочена заборгованість з урахуванням індексів інфляції, 269,81 грн. - 3% річних ); 2238,79 ПДФО 18%; 186,57 грн. військовий збір 1,5 %. та завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 18 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 04 вересня 2023 року представником відповідача ТОВ «Рісіліент Стара Синява» подано відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 06 червня 2017 року із позивачем [PERSON] договору оренди землі передбачена сума орендної плати не менше 3% від нормативної\~грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2271,33 грн. від нормативної грошової оцінки 75711,02 грн., розмір орендної плати індексується щорічно відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України. Орендна плата може сплачуватись не менше 3% від НГО і сплачується в обраній формі, яку обрати сторони та погодили на дату підписання цього договору, а саме в розмірі 4542,66 грн. Незалежно від того, що у договорі орендна плата визначалась не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідачем орендна плата розраховувалась в розмірі 4542,66 грн., що складало 6% НГО. Представник відповідача акцентує, що відповідач орендує земельну ділянку приватної форми власності та розмір, форма та строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності переглядається за згодою сторін. Відповідач здійснює нарахування та виплату позивачу орендної плати в межах, встановлених договором та законом, в розмірі не менше 3% нормативної грошової оцінки з урахуванням індексації і сплачується у формі, яку обрали сторони та погодили на дату підписання договору, сума гідно п.9.1 складає 4542,66 на рік. Розмір орендної плати згідно п.14 договору індексується відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України, однак з 2017 року коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки не змінювався. Орендна плата за договором становила більшу суму, ніж 3% від НГО, розрахованої з урахуванням коефіцієнтів індексації та інфляції, фактично нараховано за 2017-1022 р 27079, 32, фактично сплачено 21916,94 грн. після утримання податку та військового збору. Щодо доводів позивача про виплату орендної плати без урахування індексів інфляції, зазначає, що орендна плата встановлюється за згодою сторін та переглядається також за згодою сторін, однак одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватись та такий висновок підтверджено постановою ВС у справі 193/805/20 від 23.06.2022 року. Методика розрахунку орендної плати за державне майно, яка наведена позивачем у позові, не може по аналогії застосовуватись щодо договорів оренди землі приватної власності, якщо сторони не передбачають цю методику у договорі. Щодо тверджень позивача про те, що податковий агент зобов`язаний нарахувати податки, які разом із внесеним платежем будуть відповідати оподаткованому доходу, то такі вважає необґрунтованими, оскільки юридична особа орендар виступає податковим агентом, який нараховує оподаткований дохід на користь платника податку відповідно до ст.168 ПКУ зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок, тобто за рахунок платника податку, а не за рахунок податкового агента. Про суми виплаченого доходу та суми утриманого податку орендар щокварталу звітує до податкової служби. На податкового агента покладається обов`язки сплатити замість платника податку податки, але вони розраховують із доходу такого платника, а не нараховуються на суму доходу. Враховуючи, що ТОВ «Рісіліент Стара Синява» не має заборгованості перед позивачем по виплаті орендної плати, обставини, які б давали позивачу вимагати дострокового розірвання договору оренди відсутні, тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с.62-68). Крім того, представником відповідача подане письмове клопотання про застосування позовної давності на підставі ст. 257, ст.267 ЦК України. 14 вересня 2023 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно якого заперечує доводи представника відповідача, вважає невірними наведені у відзиві розрахунки орендної плати та просить з метою захисту прав позивача задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. (а.с.105-108) Ухвалою Старосинявського районного суду від 03 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сініцина О.П. повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, а в подальшому подала письмові пояснення та заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Салюк Л.В. у судовому засіданні не визнала позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,1917 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6824486500:06:024:0027, що знаходиться на території Пилявської сільської ради Старосинявськог району Хмельницької області, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно, право власності зареєстровано 07.06.2017 року, номер відомостей про речове право право власності 20852525 (а.с.30). 06 червня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Рісіліент Стара Синява» укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 6824486500:06:024:0027, площею 3,1917 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пилявської сільської ради. Договір укладено строком на 10 років (а.с. 31). Відповідно до п.4 зазначеного договору оренди землі визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 75711, 02 грн. У мовами договору від 07 червня 2017 року визначено, що орендна плата за цим договором є комбінованою та складається із одноразового платежу 1500 грн. та річної орендної плати. (п.7 договору) Згідно п.9 договору оренди річна орендна плата складає не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та сплачується у обраній формі (заповнено один із підпунктів цього пункту), зазначений нижче та погодженій із орендарем на дату підписання договору: 9.1 4542,66 грн. - 6%, які індексуються орендарем щорічно, відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України, п.9.2 та 9.3 не заповнено (прочерки). Згідно п. 12 орендна плата вноситься один раз на рік до 31 грудня поточного року шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок орендодавця або готівкою через касу орендаря. П.14 договору визначено, що розмір орендної плати індексується орендарем щорічно відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України. Із наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2022 року встановлено дані про отримання [PERSON] доходу від ТОВ «Рісіліент Стара Синява» (надання майна в лізинг): 3 квартал 2018 року - нараховано доходу 9085,70 грн., утримано податку 1635,42 грн., 4 квартал 2018 року - нараховано доходу 1100,25 грн., утримано податку 198,05 грн.; 3 квартал 2019 року - нараховано доходу 4542,66 грн., утримано податку 817,68 грн.; 4 квартал 2020 року - нараховано доходу 4542,66 грн., утримано податку 817,68 грн.; 3 квартал (вересень) 2021 року - нараховано доходу 4542,66 грн., утримано податку 817,68 грн.; 4 квартал (грудень) 2022 року - нараховано доходу 4542,66 грн., утримано податку 817,68 грн. (а.с.35-36) До відзиву на позов представником відповідача ТОВ «Рісіліент Стара Синява» надано докази щодо виплати позивачу [PERSON] орендної плати за договором оренди землі від 06.06.2017 в наступних періодах та розмірах: за 2017 рік - 3732,64 грн. квитанція Приватбанку від 15.08.2017 року (а.с. 75), за 2018 рік - 3656,84 грн. платіжне доручення №3351 від 21 вересня 2018 року переказ на картковий рахунок [PERSON] , призначення платежу орендна плата 2018 рік (а.с. 76), за 2019 рік - 3656,84 грн. платіжна інструкція №681 від 14 листопада 2019 року переказ на картковий рахунок [PERSON] , призначення платежу орендна плата 2019 рік (а.с. 77), за 2020 рік - 3656,84 грн. платіжна інструкція №147 від 1 жовтня 2020 року виплата орендної плати поштовим переказом Укрпошта, в тому числі [PERSON] переказ на суму 3656,84 грн. (а.с. 78-80), за 2021 рік - 3656,84 грн. список 674 поштових відправлень від 27 вересня 2019 року виплата орендної плати поштовим переказом Укрпошта, в тому числі [PERSON] переказ на суму 3656,84 грн. (а.с. 81-82) за 2022 рік - 3656,84 грн. платіжна інструкція №52329176 від 21 грудня 2022 року переказ на рахунок [PERSON] , призначення платежу орендна плата 2022 рік (а.с. 83). Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.1 Закону України в редакції на час укладення договору «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Нормами ст. 15 цього ж Закону в редакції на час укладення договору передбачено, що істотними умовами договору оренди землі поряд з іншими є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. За нормами ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладення договору договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 141 ЗК України\~передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України: «Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Отже, аналіз змісту статей\~24,\~25 Закону України «Про оренду землі»\~та пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту позовної заяви позивач [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилається на те, що відповідач «Ресіліент Стара Синява» належним чином не виконував умови договору оренди земельної ділянки, що полягає у систематичній недооплаті орендної плати (без урахуванням індексів інфляції), внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів\~\~з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси\~у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. В укладеному між [PERSON] та ТОВ «Рісіліент Стара Синява» договорі оренди землі від 06.06.2017 року передбачено, що розмір орендної\~плати індексується\~орендарем щорічно\~відповідно до\~індексації нормативної\~грошової оцінки\~земель згідно\~чинного законодавства\~України(п. 9.1., п. 14 договору). Отже, умовами укладеного між сторонами договору оренди землі визначено, що орендна плата сплачується з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України. В постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 922/1658/19, акцентовано увагу на тому, що індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Також у постанові від 23.06.2022 року у справі № 193/805/20 зазначено про те, що хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Водночас, з урахуванням положень\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися. Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. За повідомленням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік, яка є у відкритому доступі на її офіційному веб-сайті, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить: для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) 1,0; для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) 1,15. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік 1,703; 1997 рік 1,059; 1998 рік 1,006; 1999 рік 1,127; 2000 рік 1,182; 2001 рік 1,02; 2005 рік 1,035; 2007 рік 1,028; 2008 рік 1,152; 2009 рік 1,059; 2010 рік 1,0; 2011 рік 1,0; 2012 рік 1,0; 2013 рік 1,0; 2014 рік 1,249; 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік 1,0; 2018 рік 1,0; 2019 рік 1,0; 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення). Із наведено вбачається, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення у період з 2017 - 2021 років не змінювався, та становив 1,0, що не впливало на визначений договором від 06 червня 2017 року розмір орендної плати. Умовами укладеного між сторонами договору оренди передбачено обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності з урахуванням індексації нормативно грошової оцінки землі (пункт 14 договору оренди), що дає суду право застосувати положення\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~\~\~у поєднанні зі\~статтею 289 ПК України. Оскільки за умовами договору, укладеного між сторонами, не передбачено внесення орендної плати із урахуванням індексу інфляції, за встановленими обставинами орендна плата вносилась відповідачем відповідно до умов договору із урахуванням індексації нормативно грошової оцінки\~\~(стаття 289 ПК України), яка у свою чергу розраховується на базі індексу споживчих цін, що за вказаний період становив - 1,0. Саме до такого ж висновку у аналогічних правовідносинах дійшов Верхований Суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 175/642/19, провадження № 61-3451св22. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 732/1705/16-ц,\~від 03 лютого 2021 року у справі № 618/1078/19-ц. В врахуванням наведеного, оскільки за умовами договору, укладеного між сторонами, не передбачено внесення орендної плати із урахуванням індексу інфляції, а передбачено, що розмір орендної плати індексується орендарем щорічно відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно чинного законодавства України, а коефіцієнт індексації з 2017 - 2021 років не змінювався та становив - 1,0, відсутні підстави для нарахування орендної плати з урахування індексу інфляції, як про це просить позивач. З матеріалів справи встановлено нарахування та виплату орендної плати за договором від 06.06.2017 року позивачу [PERSON] у передбаченому договором розмірі з розрахунку 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4542,66 грн., а після сплати податку та військового збору 3656,84 грн., що підтверджено відповідачем документально та не оспорюється позивачем. Порушень у нарахуванні орендної плати у розмірі, меншому, ніж визначений пунктом 9.1 договору оренди за період 2020-2022 років не встановлено, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексу\~інфляціїза період 01.09.2020 по 31.12.2020 в сумі 5564,99 грн., за період 01.09.2021 по 31.12.2021 в сумі 6085,91 грн., за період 01.09.2022 по 31.12.2022 в сумі 7314,21 грн., а також індексів інфляції щодо даної заборгованості і та 3% річних задоволенню не підлягають. Щодо доводів позивача про те, що орендар, як податковий агент, який нараховує оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок відповідно до п.1 ст.168 ПКУ, а з платежу податковий агент не може утримати податок, тому орендар зобов`язаний визначену договором орендну плату збільшити на суму податків та зборів, тому просить стягнути з відповідача 2238,79 ПДФО 18% та 186,57 грн. військовий збір 1,5 %., то суд вважає такі покликання необґрунтованими. Крім того, відповідно до підпункту\~170.1,1 пункту\~170.1 статті 170\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Згідно з підпунктом\~168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України\~податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку у відсотку, визначену\~статтею 167 ПК України, та перераховувати його до бюджету, і ставку військового збору 1,5 відсотки, встановлену підпунктом 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розд.\~XX ПК України. Об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб за операціями з надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди. Отже, податковим агент платника податку орендодавця є орендар, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок тобто за рахунок платника податку, а не за рахунок податкового агента. Ні нормами ПК України, ні Закону України «Про оренду землі» не передбачено обов`язку орендаря, який виступає податковим агентом платника податку орендодавця, визначену договором орендну плату збільшити на суму податків та зборів, як про це стверджує позивач. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами факту істотного порушення орендарем умов договору оренди, не встановлено систематичної несплати (недоплати) позивачу орендної плати, позбавлення позивача його права на те, на що він розраховував при укладенні договору оренди, тому відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, передбачені пунктом «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~та частиною другою\~статті 651 ЦК України, стягнення заборгованості та моральної шкоди, тому позов не підлягає до задоволення. Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності до даних позовних вимог, то суд не застосовує строки позовної давності, оскільки позивачем позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частина друга статті 141\~ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, \~у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає понесенні позивачем судові витрати на нього.

Outcome: dismissed