Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить встановити, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою [ADDRESS] на день її смерті, та є такою, що прийняла спадщину після смерті матері. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Мати була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку 06 лютого 2023 року у зв`язку зі смертю. За вказаною адресою вона проживала разом з чоловіком [PERSON] . Зважаючи на той факт, що мати мала незадовільний стан здоров`я, перенесла інсульт та їй необхідна була допомога, вона змушена була проживати разом з нею. За життя мати склала заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла своїй дочці - [PERSON] . Після смерті матері звернулася до нотаріуса з питань прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу. Одночасно нотаріусом було надано роз`яснення, що нею не подано докази спільного проживання разом із спадкодавцем на день смерті останньої, та рекомендовано звернутися до суду. Метою встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. Ухвалою від 28 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. \~ У поданій до суду заяві від 18 січня 2024 року представник позивача адвокат Пилипчук Л.М. просить розгляд справи проводити без участі позивач та її представника, позовні вимоги підтримує, сплачений судовий збір залишити за позивачем. Відповідач у заяві від 09 січня 2024 року просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення, підтверджує той факт, що [PERSON] проживала з ним та його померлою [INFO] дружиною [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 березня 1973 року Будинком щастя м.Рівне Рівненської області. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 04 липня 1977 року зроблено запис № 375. Прізвище громадянки після розірвання шлюбу [PERSON] . 05 листопада 1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після якого їй присвоєне прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане Селецькою сільською радою Сокальського району Львівської області. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1511695 від 18 вересня 2003 року. Відповідно до заповіту від 23 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної окнтори Пуховою Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-300, [PERSON] заповіла дочці [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 лютого 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74652155 від 08 листопада 2023 року, прватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Пуховою Н.Ю. заведено спадкову справу № 71526949 (номер у нотаріуса 79/2023) до майна померлої [PERSON] . На день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку 06 лютого 2023 року у зв`язку зі смертю, що підтверджується довідкою про останнє місце реєстрації померлого № [NUMBER] , виданою 15 серпня 2023 року Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради. Місце проживання [PERSON] зареєстроване з 11 листопада 2006 року за адресою [ADDRESS] , про що свідчить копія стор.11 паспорта позивача серії [NUMBER] . За змістом акта від 11 листопада 2023 року, посвідченого головою ОСББ "Жовтень", [PERSON] з січня 2020 року постійно проживала за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (яка померла [INFO] ) та доглядала її, оскільки остання потребувала стороннього догляду. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). За положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] . З січня 2020 року позивач проживала разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] ., а отже, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не заперечуються відповідачем. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, позов належить задовольнити. \~ На\~підставі наведеного\~та

Outcome: approved