Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У жовтні 2023 року [PERSON] , інтереси, якої представляє адвокат Романків І.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка з 20 листопада 1980 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Посилається на те, що спільне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, вони припинили будь-які стосунки, спільно не проживають близько 20 років, а відповідач фактично проживає з іншою жінкою, тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 02 листопада 2023 року представник позивачки адвокат Романків І.М. подав позовну заяву в новій редакції. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового засідання з викликом сторін. Представник позивачки адвокат Романків І.М. подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності та відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом . Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. 20 листопада 1980 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Космацькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 19. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області 27 жовтня 2011 року. Встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] та ім`я на [PERSON] , про що зроблено актовий запис №34, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 09 листопада 2011 року. За матеріалами справи неповнолітніх дітей у подружжя немає. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. У частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Враховуючи те, що між сторонами відсутні будь-які шлюбні відносини продовж тривалого періоду часу, суд вважає, що підстав для застосування судом строку для примирення подружжя немає. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка зазначає, що шлюбні відносини між ними, як подружжям припинені, вони протягом двадцяти років разом не проживають та не ведуть спільного побуту, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення.

Outcome: approved