Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просив встановити факт його проживання з 23 березня 2012 року по [INFO] однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , на 25/200 частку у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , з якою він з 02 березня 1984 року по 23 березня 2012 року перебував у шлюбі. Під час шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яка внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказує що, після розірвання шлюбу в 2012 році позивач з [PERSON] до моменту її смерті продовжували жити однією сім`єю, при цьому не перебуваючи в шлюбі з іншими особами, мали спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, брали спільну участь у витратах на утримання житла. Зазначає, що він підпадає під четверту чергу спадкування за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, і вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. У зв`язку з тим, що позивач є особою, яка фактично прийняла спадщину, то із заявою про прийняття спадщини він не звертався. Окрім нього інші спадкоємці, які могли прийняти спадщину, зокрема, донька [PERSON] , своїм право не скористалися. Однак, 10 лютого 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] , необхідного для встановлення права на спадкування, а також у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на спадкове майно. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . 10 липня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у позові, а тому доводи позовної заяви є необґрунтованими та недоведеними. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року витребувано у ЦЕНТРАЛЬНОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у зареєстрованому шлюбі у період з 23 березня 2012 року по 17 листопада 2021 року; витребувано у ДЕПАРТАМЕНТУ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ ТА ДОЗВІЛЬНИХ ПРОЦЕДУР ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ відомості про зареєстрованих осіб разом із [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , станом на 17 листопада 2021 року. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні і в якості свідка, пояснила, що вже приблизно 35 років є сусідкою позивача, який весь час проживав зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Якось [PERSON] їй повідомила, що вони з позивачем розлучилися, але третя особа [PERSON] бачила, що вони всеодно живуть разом та ведуть спільне господарство, що вони розлучені для неї було несподіванкою. Також свідок [PERSON] повідомила, що після того як [PERSON] захворіла, позивач про неї піклувався. Третя особа [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні і в якості свідка, пояснила, що вона є донькою позивача та померлої [PERSON] та знає, що батьки після розлучення продовжували разом проживати за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю аж до смерті матері. Після того, як матір захворіла вони з батьком несли всі витрати на її лікування. Також повідомила, що вони на сімейній нараді вирішили, що краще буде, щоб спадкове майно отримав позивач, але приватним нотаріусом йому було відмовлено. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , представник ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ГРУП», [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , третіх осіб [PERSON] і [PERSON] , а також дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. 02 березня 1984 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8,11,130-132). 23 березня 2012 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано (а.с.12). Домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу у розмірі 25/200 частин, [PERSON] 25/200 частин, третім особам [PERSON] 24/100 частин, ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ГРУП» - частина, [PERSON] - частини, [PERSON] 25/100, [PERSON] (а.с.18-27,121-126,134-136). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина 25/200 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , (а.с.13). Позивач та [PERSON] як під час шлюбу, так і після його розірвання, до дня смерті останньої разом проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,15). В період з 23 березня 2012 року по 17 листопада 2021 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб щодо позивача та [PERSON] не виявлено (а.с.169,188). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.10,88). 10 лютого 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мазур Я.В. із заявою про заведення спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , однак постановою приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мазур Я.В. від 10 лютого 2023 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] , необхідного для встановлення права спадкування та подальшого звернення до органів нотаріату, як спадкоємця четвертої черги, та документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.10). Вирішуючи позовні вимоги суд приходить до наступного. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Факт спільного проживання позивача із спадкодавцем з 23 березня 2012 року до дня її смерті ( [INFO] ) підтверджують допитані в судовому засіданні в якості свідків треті особи [PERSON] та [PERSON] , покази яких узгоджуються з доводами позивача та з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Ураховуючи викладене, доводи позивача щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання в порядку спадкування за законом права власності на 25/200 частин домоволодіння. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі N 304/1648/14-ц (провадження N 61-6953св18), від 20 липня 2020 року у справі N 146/1825/18 (провадження N 61-20715св19), від 09 квітня 2021 року у справі N 334/9088/15-ц (провадження N 61-3411св19), від 22 квітня 2021 року у справі N 438/1456/18 (провадження N 61-2740св20), від 03 листопада 2021 року у справі N 310/7480/19 (провадження N 61-7764св21). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи доведеність факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача із спадкодавцем у період з 23 березня 2012 року по 17 листопада 2021 року та фактичного прийняття ним спадщини, а також відсутності інших спадкоємців та правовстановлюючого документу на спірну частку домоволодіння, позовна вимога про визнання за позивачем у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , права власності на спірну 25/200 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , також підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved