Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна служба «Респект» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що [PERSON] \~ є власником квартири [ADDRESS] та не своєчасно оплачує спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість в розмірі 2386,02 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 29.11.2023 року, відповідач, скориставшись своїм правом, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості в сумі 2386,02 грн. за період з 01.01.2022 року по 16.10.2023 року є безпідставною. Відповідач зазначає, що з 03.08.2021 року він не являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,6 м.кв., житловою площею 24,6 м.кв., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 268885369) у зв`язку з її відчуженням, та не є споживачем Комунальних послуг згідно з Договором про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також Договором про надання додаткових послуг № 68. 19.12.2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача у відповідності до яких, представник позивача вважає, що той факт, що відповідач продав квартиру не має відношення до наявності факту заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на підставі укладених договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 29 листопада 2017 року та договору про надання додаткових послуг №68. Факт триваючих укладених вищенаведених договорів в період коли був здійснений перехід власності на квартиру з серпня 2021 року по квітень 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ЕС «Респект» підтверджують квитанції по оплаті наданих послуг саме в період з серпня 2021 року платником [PERSON] , про що свідчать копії меморіальних ордерів від 12 серпня 2021 року; від 19 серпня 2021 року; від 07 жовтня 2021 року; від 14 листопада 2021 року; від 09 грудня 2021 року; від 06 січня 2022 року; від 13 лютого 2022 року; від 08 березня 2022 року. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Отже, відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Згідно із ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 1, 2\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами 1,2 ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги якщо вони користувалися ними. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Відповідно до положень ст.ст.\~319,\~322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що\~на підставі договору купівлі - продажу від 21.11.2017 року відповідачем була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,6 м.кв., житловою площею 24,6 м.кв., право власності на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.11.2017 року. 29 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем було підписано договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також договір про надання додаткових послуг № 68. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в період з 01.01.2022 року по 16.10.2023 року. Проте, на думку суду, така вимога не може бути задоволена у зв`язку з тим, що відповідач, з 03.08.2021 року не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,6 м.кв., житловою площею 24,6 м.кв., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 268885369) в зв`язку з її відчуженням. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Отже,\~аналізуючи спірні\~правовідносини в\~контексті вказаних\~норм права,\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~за адресою [ADDRESS] , не проживає, не є власником житла, а отже не є користувачем послуг, які надаються позивачем, у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Заперечення позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому не можуть свідчити на доведеність позовних вимог. Згідно приписів\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed