Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Клюба П.Р., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги за законом як син померлої, а тому вважає, що має право на спадкове майно. Інший спадкоємець -його сестра за прийняттям спадщини після померлого батька не зверталася. У шестимісячний строк після смерті спадкодавця він не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживає та працює в м. Києві. У зв`язку із введенням в Україні карантину, пов`язаного із епідемією коронавірусної хвороби COVID-19, не мав змоги часто приїжджати в м. Надвірна. Також вчасно звернутися до нотаріуса завадило повномасштабне вторгнення рф в Україну з 24 лютого 2022 року. Позивач звернувся до нотаріуса 30.06.2023, однак нотаріусом у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з причин пропуску шестимісячного строку для її прийняття. Тому позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду від 04.09.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.11.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Інших заяв та клопотань про справі не надходило. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Клюба П.Р. заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснив, що характер роботи позивача не дозволяв йому приїздити до м. Надвірна для подання заяви за місцем розташування спадкового майна. Крім того, карантин з приводу коронавірусної хвороби COVID-19, а потім бойові дії через повномасштабне вторгнення рф в Україну взагалі зробили неможливим безпечне пересування. Просить визнати причини пропуску строку поважними та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що позивач є її братом, з 1997 року він постійно проживає в м. Києві. Батько помер в листопаді 2021 року, мама померла набагато раніше, інших спадкоємців не має. Вона не претендує на спадкове майно, однак, до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини вона не зверталася. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків. Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України) Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [INFO] в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2021 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з інформації зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.12). Померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований один (а.с.11). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 серпня 1982 року ( а.с.7). Позивач звернувся 23.06.2023 до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини. З довідки приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М. від 30.06.2023 року № 01-16/207 вбачається, що позивачем [PERSON] пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.13). Інший спадкоємець - донька померлого [PERSON] (відповідач у справі) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадкового майна не зверталася. Вона не претендує на спадкове майно та не заперечує проти позовних вимог. Згідно довідки ТОВ «РЕФОРМ» від 09.01.2024 № 006 позивач [PERSON] дійсно з 18.05.2011 працює на підприємстві, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Займає посаду директора виконавчого відділу Апарату управління, та працює по сьогоднішній день. До спірних правовідносин суд застосовує ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, але відповідно до п.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30травня 2008року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При зверненні позивача до приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину також у зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса. Позивач дійсно пропустив встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини, та причини пропуску такого строку суд вважає поважними, оскільки відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(з урахуванням змін) на усій території України з 12.03.2020 року було установлено карантин, який в подальшому неодноразово постановами Кабінету Міністрів України продовжувався і 01 липня 2023 року був скасований, а також 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення РФ на територію України, окрім цього, суд враховує значну відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна, зайнятість у зв`язку з виробничим процесом. Враховуючи положення ст.8 Конституції України щодо верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року), рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, та приймаючи до уваги наявність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини,а саме: запровадження карантину на території України, повномасштабне вторгнення РФ на територію України, характер роботи позивача, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим, у даному конкретному випадку, визначити позивачу додатковий строк, необхідний для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved