Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області звернувся до суду з позовом про відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] з позбавленням батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей не створила належних та безпечних умов проживання, не забезпечує повноцінним харчуванням. Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 19.10.2022 року №153 «Про взяття на облік сімей з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах» вирішено, взяти на облік сім`ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 11.11.2022 року №154, у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я, з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей, відібрано негайно від матері [PERSON] , [INFO] , дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 14.11.2022 року №170, схвалено розпорядження Димерського селищного голови Підкурганного В.В. «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] » від 11.11.2022 року. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] з позбавленням батьківських прав. 06.12.2022 року ухвалою суду відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.02.2023 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Після відібрання дітей відповідач усвідомила, що дійсно нехтувала більшістю зі своїх обов`язків з догляду та виховання дітей, а тому припинила вживати спирті напої. Крім того, з метою працевлаштування звернулась до Вишгородської районної філії Київського обласного центру зайнятості. З метою покращення житлово-побутових умов проживання дітей в сім`ї в квартирі проведено ремонт. Разом з тим, відповідач не припиняє спілкування з усіма своїми дітьми засобами зв`язку. Діти висловлюють бажання повернутися додому, що свідчить про тісний зв`язок між дітьми та матір`ю. 02.06.2023 року від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову в якій просить: відібрати у [PERSON] , [INFO] , дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 272,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахунку коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 833,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особисті рахунки на її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з метою послідуючого перерахування відповідачем аліментів. 09.11.2023 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справ не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у справах дітей Димерської селищної ради, в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд у відсутність представника. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 04.06.2008 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 09.10.2009 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 22.04.2010 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 20.02.2015 року. Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 23.04.2012 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 20.02.2015 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 06.05.2014 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 20.02.2015 року. Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 17.08.2016 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 15.03.2017 року. Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 19.10.2022 року №153 «Про взяття на облік сімей з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах», взято на облік сім`ю [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням селищного голови Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 11.11.2022 року №154, відібрано негайно від матері [PERSON] , [INFO] , дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Тимчасово влаштовано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради. Тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , до сім`ї [PERSON] , вітчима [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Наказом служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 11.11.2022 року №65, тимчасово влаштовано неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в сім`ю [PERSON] (чоловіка померлої рідної бабусі) за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 14.11.2022 року №170, схвалено розпорядження Димерського селищного голови Підкурганного В.В. «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] » від 11.11.2022 року №154. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 24.11.2022 року №72, тимчасово влаштовано малолітню дитину, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , в сім`ю [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання встановлення відповідного статусу дитині. Покладено на [PERSON] відповідальність за життя та здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Надано дозвіл на проживання малолітньої дитини залишеної без батьківського піклування [PERSON] за фактичним місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наказом служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 25.11.2022 року №75/1, влаштовано з 25.11.2022 року неповнолітню [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як дітей, що залишилися без батьківського піклування до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенівка». Згідно висновку Служби у справах дітей Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з метою захисту прав та інтересів дітей, служба у справах дітей Димерської селищної ради вважає, за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, яка є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідомо не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дітей, не займається їх вихованням та не проявляє інтересу до їх життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не приймає участь у їх вихованні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про відібрання дітей та позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляється від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Щодо заявленої позовних вимог Органу опіки та піклування Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 2 272,00 грн., шляхом перерахунку коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 2 833,00 грн. на кожну дитину, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, та зобов`язання [PERSON] у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особисті рахунки на її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , суд дійшов до наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено вище, матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , є [PERSON] . Відповідно до статті 188 С.К України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Отже, [PERSON] , як мати, зобов`язана утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] влаштовані до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків», [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю [PERSON] , матеріальний стан матері, як платника аліментів. Отже, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживає окремо від матері, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved