Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 24.09.2005 по 16.04.2013 перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не бере участі у вихованні неповнолітньої дитини, не цікавиться станом її здоров`я, інтересами та розвитком . Відповідач свої обов`язки зі сплати аліментів не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 108 686,93 грн. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] . Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Просила стягнути судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що з 24.09.2005 по 16.04.2013 сторони перебували у шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.04.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] »; стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] та неповнолітньої [PERSON] [INFO] , починаючи з 16.01.2013 до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15.09.2021 збільшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - доньки [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2013 року, з частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття (а.с.25-27). Згідно з розрахунком старшого державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троян І.В. від 19.06.2023 №20577 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 108 686,93 грн (а.с.10). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 10.07.2023 №02.1-25/1160 [PERSON] із заявами щодо перешкоджання останньому у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про встановлення порядку його участі у вихованні дітей чи іншими заявами до виконавчого комітету не звертався (а.с.18). Згідно з повідомленням директора Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №19 Полтавської міської ради Полтавської області» К.Манько від 03.07.2023 №01-33/298 за період навчання з 5-го по 9-й клас класний керівник Рибка Т.Л. з батьком учениці [PERSON] не спілкувалася жодного разу (а.с.20). З письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей не бере участі у вихованні дітей. Згідно з нотаріально засвідченою заявою від 15.05.2017, посвідченою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Відповідно до витягу Головного центру обробки спеціальної інформації Держаної прикордонної служби України від 18.09.2023 №91-44987/23-вих [PERSON] 28.01.2022 перетнув державний кордон України, пункт пропуску - Бориспіль-D, напрям - виїзд, характеристика ТЗ - 6897 Київ-Катовіце (а.с.55). У висновку орган опіки та піклування Шевченківської районної ради у м. Полтаві, затвердженому рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м. Полтаві від 14.11.2023 №270, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Також у висновку зазначено, що [PERSON] на теперішній час з дочкою не спілкується, участі у вихованні не приймає, проживає окремо, матеріальне не забезпечує, має заборгованість по сплаті аліментів, при цьому не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо дочки. Відповідно до повідомлення Полтавського міського центру соціальних служб Полтавської міської ради від 19.10.2023 №01.2-05/1787 родини [PERSON] та [PERSON] під соціальним супроводом не перебували (а.с.77). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, але відповідач в судові засіданні не з`являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Відповідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач не виконує батьківські обов`язки, будь якої участі у вихованні доньки не бере, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 27.05.2021 між адвокатом Дроменко Л.В. та [PERSON] укладений договір №17 про надання правничої (правової) допомоги (представництво інтересів у цивільній справі). Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.3 договору та звіту про виконану роботу (акту прийому-передачі наданих послуг) від 26.07.2023 адвокатом надані послуги на суму 7 000 грн, яка визначена сторонами в договорі, як фіксована сума гонорару (а.с.29, 30). Встановлено, що позивачем сплачені кошти за надану правову допомогу в розмірі 7 000 грн та підтверджується квитанцією №26 від 26.11.2023 (а.с.31). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився та не надав будь-яких заперечень по справі, тому суд не вбачає підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх у повному обсязі. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved