Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із зазначеною\~позовною заявою\~до відповідачів,\~в якій\~просив позбавити\~батьківських прав\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~відносно їх\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~посилаючись на\~те,\~що відповідачі\~є батьками\~вказаної дитини. [PERSON] , [PERSON] не забезпечують дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, тобто ухилилися від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дитини, внаслідок чого з 01\~грудня 2022\~рокудитина була влаштована та\~передана до\~сім`ї патронатного\~вихователя [PERSON] .Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать про ухилення [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток, однак в судове засідання повторно не з`явилися. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позов до суду не подали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд також враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54; «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторони, які задіяні у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідачі зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачі надавали суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачів в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи із вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачів до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачів, які з 16 червня 2023 року, тобто з моменту прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибули, станом розгляду справи не цікавились, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом - знехтували. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що заявлена нею у судовому засіданні про заочний розгляд справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, заслухавши обґрунтування представниці позивача, думку третьої особи, особисту думку дитину, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 червня 2010 року, виданого Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, малолітній [PERSON] народися [INFO] , у вказаному свідоцтві про народження його матір`ю зазначено [PERSON] (а. с. 9, 69), відповідачку у справі, батьком - [PERSON] (а. с. 10, 70), відповідача у справі (а. с. 7, 67). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 149 від 14 лютого 2022 року, виданої Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради, малолітній [PERSON] зареєстрований з [PERSON] , [PERSON] , відповідачами у справі, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8, 68). Згідно з актами обстеження умов проживання від 21 лютого 2022 року, 21 квітня 2022 року, 19 липня 2022 року, 12 вересня 2022 року, 11 листопада 2022 року, умови проживання малолітнього [PERSON] з батьками [PERSON] , [PERSON] , відповідачами у справі, є незадовільними, а саме: у будинку відсутнє електропостачання, водопостачання, опалення; дитина не забезпечена необхідним сезонним одягом, продуктами харчування, відсутнє спеціально облаштоване місце для навчання, відпочинку дитини (а. с. 15, 17, 18, 19, 20, 71, 73, 74, 75, 76). Як вбачається з наказу № 6 від 23 лютого 2022 року, виданого Службою у справах дітей Арцизької міської ради, малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у Службі у справах дітей Арцизької міської ради, у зв`язку з ухиленням батьків [PERSON] , [PERSON] , відповідачів у справі, від виконання батьківських обов`язків (а. с. 16, 72). Виноградівський опорний заклад освіти - ліцей з дошкільним відділенням, початковою школою та гімназією Арцизької міської ради звернувся до Служби у справах дітей Арцизької міської ради з клопотанням № 29 від 30 березня 2023 року з проханням повідомити відповідні органи про невиконання батьками [PERSON] , [PERSON] , відповідачами у справі, своїх батьківських обов`язків відносно учня 7 класу [PERSON] , оскільки батьки навчанням дитини не цікавляться, протягом навчання дитини у школі її родина знаходилася на обліку асоціальних родин та обліку родин, які опинилися у складних життєвих обставин (а. с. 47, 106). [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не супроводжували малолітнього [PERSON] на прийом до лікаря, в організації лікування та проходження медичних оглядів дитини батьки участі не приймали, в період з березня 2022 року по листопад 2022 року співробітниками Виноградівської амбулаторії було організовано санітарно-гігієнічний догляд та дворазове харчування для малолітнього [PERSON] , про що складено докладну від 29 березня 2023 року (а. с. 46, 105). Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї № 107 від 11 листопада 2022 року, висновку оцінки потреб сім`ї від 11 листопада 2022 року, який є додатком до вказаного акту, житлово-побутові умови проживання малолітнього [PERSON] разом із його батьками [PERSON] , [PERSON] , відповідачами у справі, незадовільні. [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не виконують своїх батьківських обов`язків, зневажливо ставляться до дитини (а. с. 21-23, 24, 77-79, 80). Як вбачається з заяв від 23 листопада 2022 року [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, звернулися до Служби у справах дітей Арцизької міської ради про влаштування їх малолітнього [PERSON] до родини патронатного вихователя (а. с. 25, 81). Арцизька міська рада листом № 02-27/11597 від 24 листопада 2022 року звернулася до Татарбунарської міської ради, та листом № 02-27/1609 від 24 листопада 2022 року звернулася до Служби у справах дітей Татарбунарської міської ради з проханням про влаштування малолітнього [PERSON] до патронатної сім`ї, оскільки родина, де проживає малолітній, перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах (а. с. 26, 27, 82, 83). Як вбачається\~з рішення\~№ 231\~від 30\~листопада 2022\~року,\~прийнятого Виконавчим\~комітетом Татарбунарської\~міської ради,\~за згодою\~батьків [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~відповідачів у\~справі,\~малолітнього [PERSON] ,\~як дитину,\~яка перебуває\~в складних\~життєвих обставинах,\~з 01\~грудня 2022\~року влаштовано\~в родину\~патронатного вихователя\~ [PERSON] \~(а.\~с.\~11-13,\~14,\~85-86,\~87,\~145-146)\~та 30\~листопада 2022\~року між\~Виконавчим комітетом\~Татарбунарської міської\~ради та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про патронат\~над дитиною\~ [PERSON] \~на строк\~до 28\~лютого 2022\~року (а.\~с.\~28,\~84,\~29-32,\~88-91).\~Наказом №\~56\~від 30\~листопада 2022\~року,\~виданого Службою у справах дітей Татарбунарської міської ради передано малолітнього [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] про що складено акт від 01 грудня 2022 року про факт передачі дитини (а. с. 33, 34, 92, 93). Згідно з актами обстеження умов проживання від 05 січня 2023 року, 26 січня 2023 року, за період перебування малолітнього [PERSON] у родині патронатного вихователя [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не створили належні, сприятливі умови для проживання, розвитку та навчання малолітнього [PERSON] (а. с. 35, 37, 94, 96). На підставі заяв від 15 лютого 2023 року [PERSON] , [PERSON] , відповідачів у справі, Виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради прийнято рішення № 58 від 22 лютого 2023 року про продовження з 01 березня строком на три місяця терміну перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а с. 38, 41, 97, 100). Як вбачається з Витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Арцизької міської ради від 28 лютого 2023 року вирішено надати [PERSON] , [PERSON] , відповідачам у справі, додатковий термін перебування їхнього малолітнього [PERSON] в родині патронатного вихователя [PERSON] до вирішення їх житлово-побутових умов (а. с. 40, 99). Згідно з актом обстеження умов проживання від 20 березня 2023 року, за період перебування малолітнього [PERSON] у родині патронатного вихователя [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не створили належні, сприятливі умови для проживання, розвитку та навчання малолітнього [PERSON] (а. с. 42, 101). Відповідно до листа № 64.1/1687 від 27 березня 2023 року, виданого Відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, [PERSON] , відповідачка у справі, 25 квітня 2022 року притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконанням батьківських обов`язків відносно її дитини [PERSON] , а також 13 вересня 2022 року повторно притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконанням батьківських обов`язків відносно її дитини [PERSON] (а. с. 43, 102). Згідно з листом № 10-10/146 від 27 березня 2023 року, виданим Службою у справах дітей Татарбунарської міської ради за період перебування малолітнього [PERSON] у родині патронатного вихователя [PERSON] , а саме з 01 грудня 2022 року його батьки [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не відвідували дитину, життям дитини не цікавилися, звернення батьків [PERSON] , [PERSON] , відповідачів у справі, щодо припинення дії договору про патронат [PERSON] до служби не надходили (а. с. 44, 103). Як вбачається з характеристик № 59, 60 від 26 травня 2023 року, виданих Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не працюють, постійного доходу не мають, на зауваження щодо виправлення ситуації в родині та створення умов для повернення дитини із сім`ї патронатного вихователя не реагують, ініціативи щодо відвідування дитини не проявляють, не цікавились життям дитини (а. с. 113, 114). Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, що [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, не проявляють до своєї дитини [PERSON] щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість, ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ні здоров`ям, ні подальшою долею дитини, у зв`язку з чим дитина перебуває у сім`ї патронатного вихователя, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, внаслідок чого суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] , [PERSON] , відповідачами у справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини. Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Арцизької міської ради № 68 від 27 квітня 2023 року, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відповідачів у справі, відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 109, 110-112). Відповідно до частин 2, 3 статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення її батьків батьківських прав; суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно зі статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року (дачі - Європейська конвенція), дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що її стосується, наділяється правами, використання яких :вона може вимагати: а) отримувати всю відповідну інформацію; b) отримувати Консультацію та мати можливість висловлювати свою думку; с) бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цієї думки та про можливі наслідки будь-якого рішення. Статтею 6 «Порядок прийняття рішення» Європейської конвенції визначено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думку, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, і приділяє належну увагу думці, висловленій дитиною. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21). Заслуханий у судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив суду, що він народився [INFO] , проживав разом з батьками та до 7 класу ходив у школу с. Виноградівка. Він харчувався у школі, бо дома не було що їсти. В подальшому став проживати в Татарбунарах та там ходити в школу. Батьки його не відвідують та ним не цікавляться, але він хоче мати батьків. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу частини 7 статті 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дитини незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають права дитини, яка розлучається з обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Аналіз пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відповідачів у справі, стосовно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позивач посилався, зокрема, на те, що відповідачі ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, що негативно вплинуло на розвиток дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ: Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках. і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують, особистості батьків як осіб, що становлять реальну загрозу для дитини, її здоров`я,та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав відносно дитини вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18. від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18. від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц. від 08 травня 2019 року у справі №409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Однакове застосування закону забезпечує загально обов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Права батьків і дитини, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти висновку, що [PERSON] , [PERSON] , відповідачі у справі, свідомо нехтують своїми обов`язками батьків перед своєю малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , зокрема взагалі не цікавляться його життям, не забезпечують його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, тобто ухилилися від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дитини, внаслідок чого дитина була влаштована до сім`ї патронатного вихователя. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду дійти висновку щодо необхідності позбавлення [PERSON] , [PERSON] , які свідомо ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виходячи лише з інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги: акти обстеження умов проживання від 19 квітня 2023 року, 07 грудня 2023 року (а. с. 48, 107, 166-167); доповідну записку від 29 березня 2023 року (а. с. 45, 104); довідку № 151 від 05 грудня 2023 року, видану Татарбунарським ліцеєм імені В.Тура (а. с. 171); лист №10-10/432 від 08 грудня 2023 року Служби у справах дітей Татарбунарської міської ради (а. с. 170); характеристику за місцем навчання [PERSON] без дати (а. с. 169); висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини без дати (а. с. 168), оскільки зазначені документи не містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України. Також, суд не приймає до уваги: протоколи бесід від 05 січня 2023 року, 19 квітня 2023 року (а. с. 36, 49, 95, 108); доповідну записку № 01-06-46 від 16 лютого 2023 року, видану Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг» Арцизької міської ради (а. с. 39, 98), оскільки вони не є письмовими доказами в розумінні статті 95 ЦПК України та відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи, що позов підлягає задоволено та понесені судові витрати по сплаті судового збору підтверджені відповідним платіжним дорученням суд дійшов висновку, що на підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2684,00 грн. (2684,00 : 2 = 1342,00) у рівних частинах з кожного з відповідачів. На підставі статей 19, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 171 СК України,

Outcome: approved