Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у вигляді трьох процентів річних та інфляційних витрат. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» в частині, що стосується боргових зобов`язань відповідачів за кредитним договором від 22.09.2006 року і договору поруки від 22.0972006р. між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] . У зв`язку з невиконанням боржниками (відповідачами) своїх зобов`язань за вказаними договорами, позивач звернувся до суду з цим позовом і просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 3\~145\~383.74 грн, з яких 963\~366.04 грн. 3% річних, 2\~182\~017.70 грн. інфляційних втрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 відкрито провадження у справі, встановлено порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 22.01.2024 року сторони не з`явилися, були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, зазначає, що надає згоду на заочний розгляд справи. Згідно ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно\~ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Також, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено на підставі матеріалів справи, що 22.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №0011044603000 (зі змінами та доповненням згідно додаткових угод від 12.01.2009р. №1 та від 15.01.2009р. №2) щодо надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 600\~000 доларів США зі сплатою 10.3% річних на строк до 22.09.2027 року (далі та текстом - кредитний договір). У забезпечення виконанням умов вказаного кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки з поручителем - [PERSON] №43910 від 22.09.2006 року. В подальшому, 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу вимог за вказаним кредитним договором та договором поруки, за яким зазначені вимоги були передані на користь ПАТ «Дельта Банк». За зверненням (позовом) ПАТ «Дельта Банк» Приморським районним судом м.Одеси заочним рішенням від 09.09.2014р. у справі №522/14079/13-ц було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10\~694\~300.67 грн, стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь банку судові витрати у розмірі 3\~561.00 грн. 13.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2244/К, за яким ПАТ «Дельта Банк» передав, а ТОВ «Укрдебт Плюс» прийняв зокрема вказане вище право вимоги до відповідачів. 15.12.2020 року між та ТОВ «Укрдебт Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» було укладено договір факторингу №2422687, за умовами якого ТОВ «Укрдебт Плюс» передав (відступив), а ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» прийняло вказане вище право вимоги до відповідачів. 17.02.2021 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/14079/13-ц було здійснено заміну стягувача ТОВ «Укрдебт Плюс» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс». 29.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження ВП№64987188, стягувачем за яким є ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс», боржниками - відповідачі, підстава відкриття виконавчого провадження - виконавчий лист №522/14079/13-ц, виданий Приморським районним судом м.Одеси. 03.06.2021 року за вих №3828 приватним виконавцем ОМНО Парфьоновим Г.В. було надано довідку, згідно якої станом на теперішній час відповідачами як боржниками вимоги виконавчого документу не виконані, виконавчі провадження продовжують перебувати на виконанні зазначеного приватного виконавця. Надавши оцінку вказаним вище доказам у їх сукупності, суд виснує, що позивачем набуто право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки до нього на загальну суму 10\~694\~300.67 гривень, ця заборгованість відповідачами станом на час звернення позивача до суду та на теперішній час не погашена. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).\~ За ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, належним виконанням зобов`язання, є його, виконання з дотриманням визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Приписами ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, ст.625 ЦК України передбачені правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості., відповідно до цієї норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом вказаної норми, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.\~За висновками, що наведені Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду\~від 28.03.2018 року № 444/9519/12, від 31.10.2018 року № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи це, позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав, а саме - заявлено вимогу про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. За приписам ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та непозбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанови ВП ВС від 04.07.2018 року №\~310/11534/13-ц, від 08.11.2019 року № 127/15672/16-ц127/15672/16-ц127/15672/16-ц. Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває по теперішній час, а позивач як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення з урахуванням строків позовної давності, встановлених законодавством. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). При цьому, за висновками Верховного Суду невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 року № 127/15672/16-ц127/15672/16-ц127/15672/16-ц). З огляду на це, вимога позивача про стягнення заборгованості зі сплати 3% річних та втрат від інфляції за період з 25.05.2018р. по 25.05.2021р. є обґрунтованою, розрахунки заявлених до стягнення сум відповідачами не спростовані, позовна вимога підлягає задоволенню повністю. Крім того, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів в пропорційному порядку.

Outcome: approved