Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

09.11.2023 р. до суду надійшов позов Моторного (транспортного) бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просить з відповідача стягнути в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 29 111,18грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем зазначено, що 09.08.2020 року по вул. Ковельська в смт Ворзель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Постановою Ірпінського міського суду Київської області провадження у адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відпаовідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП закрито, за закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль потерпілої особи "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] . Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулись до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Після чого позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 27 611,18 грн. та останнє понесло витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілю потерпілого в розмірі 1 500,00 грн. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, представник позивачазвернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, так як виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 29 111,18грн., оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Ухвалою суду від 10.11.2023 р, вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 15.11.2023 р. до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з якої вбачається, що вимоги ухвали суду виконано. Ухвалою суду від 16.11.2023 року прийнято справу до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.105). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї, які повернуто до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання". Відзиву на позов до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач посилається на норми ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.08.2020 року по вул. Ковельська в смт Ворзель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Ірпінського міського суду Київської області, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відпаовідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП встановлено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті. При цьому, п. 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Однак, як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 та від 18 лютого 2020 року у справі №916/2586/18, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія. На дату скоєння дорожньо-трнспортної пригоди у водія [PERSON] не була застрахована цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулись до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування У відповідності до Звіту № 7989/01/21 про оцінку транспортного засобу "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження при ДТП, складає 27 611,18 грн. (а.с.13-24). На підставі заяви потерпілої особи, вказаного звіту, наказу № 3.1/634 від 01.02.2021 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі, та Закону, позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 27 611,18 грн. згідно платіжного доручення №889274 від 15.02.2021 року (а.с.11, 37, 39). За послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілям потерпілих в розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується звітом та платіжним дорученням № 689303 від 27.01.202 (а.с. 39). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Так, Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , який вчинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати на користь власника автомобіля "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотньої вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог на користь позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 29 111,18 грн., які є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved