Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернулася\~ до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя, мотивуючи\~ тим, що в період зареєстрованого шлюбу\~ з відповідачем, за спільні кошти, для потреб сім`ї, сторони придбали квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за відповідачем. Позивач просить суд\~ визнати спільною сумісною власністю зазначене майно та здійснити його поділ, шляхом визнання за позивачем право власності\~ на 1 \\2 частину цієї квартири. І. Позиція сторін у справі. Представник позивача, суду повідомив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2016 року по 18.01.2021 року, мають спільну дитину. Квартира [ADDRESS] була набута 30.12.2016 року за договором купівлі продажу, в період шлюбу сторін,\~ для спільного проживання, але зареєстрували квартиру лише за відповідачем. Сторони вселилися та зареєстрували місце проживання в зазначеній квартирі і до розірвання шлюбу мешкали однією сім`єю в цій квартирі . На електронну адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , зміст яких зводиться до заперечень позовних вимог з морально-етичних підстав. Відповідач стверджує, що по факту квартира була подарована йому бабусею [PERSON] , позивач не надавала жодної копійки на придбання житла, а тому спірна квартира є особистою власністю [PERSON] .\~ Дані письмові\~ пояснення з додатками не містять електронного підпису особи, та належного посвідчення додатків, тобто позиція відповідача належно не ідентифікована. З урахуванням думки представника позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 12.10.2023 року ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 08.11.2023 року (а.с.23). 04.12.2023 року особа, що йменує себе [PERSON] , направила письмові пояснення на електронну адресу суду (а.с.32-36). В судовому засіданні\~ представник позивача адвокат Король П.В. підтримав позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2016 року, який було розірвано\~ 18.01.2021 року, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду, що стверджується матеріалами справи (а.с. 9). Встановленим, є те, що в період шлюбу сторін, 30.12.2016року\~ за відповідачем [PERSON] була\~ зареєстрована квартира [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. В даному договорі купівлі-продажу квартири зазначено, що покупець [PERSON] діє за згодою дружини [PERSON] (а.с.7-8). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є\~ рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За ч.1 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи\~ і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням письмово викладених пояснень [PERSON] , представник позивача суду пояснив, що, дійсно, спірна\~ квартира була продана бабусею відповідача не за повну вартість, з поступкою, для проживання молодої сім`ї. Кошти в сумі 148620 грн. сплатило подружжя Дворних при купівлі квартири. Наразі, в цій квартирі мешкають переселенці з Харківської області, які сплачують комунальні послуги та утримують житло. Відповідач проживає за кордоном, позивач з дитиною мешкають в іншій орендованій квартирі. Позивач не отримує орендну плату за здачу в найм спірної квартири. Відповідач знає, що в квартирі мешкають ВПО. \~ Отже, суду не надано доказів, що спірна квартира є особистою приватною власністю відповідача, а тому квартира [ADDRESS] \~ є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд критично оцінює позицію відповідача щодо фактичного набуття у власність даного майна за договором дарування, відповідно якого його бабуся подарувала квартиру йому особисто. Суду надані належні докази набуття спірного майна\~ в період шлюбу сторін за договором купівлі-продажу квартири, і цей правочин на даний час є чинним, не оскаржувався. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд\~ дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на\~ 1 \\ 2 частину квартири [ADDRESS] . Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 646/7463/16-ц (провадження № 61-17601св20), де зазначено, що якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на квартиру, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Позивач не ставить вимогу про відшкодування їй судових витрат.

Outcome: approved