Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що наприкінці липня 2023 року позивачу стало відомо, що 18.08.2021 на підставі виконавчого напису №85305 від 12.06.2021 виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, приватним виконавцем виконавчою округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем відносно [PERSON] відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 15434.00 гривень. Позивач стверджує, що на його поштову адресу з даного приводу повідомлень не надходило, то йому нічого не відомо про вчинювані приватним нотаріусом Грисюк О.В. та приватним виконавцем Тимощуком В.В. дій, які привели до певних юридичних наслідків. В подальшому у приватного виконавця Тимощука В.В., Волянським А.С. були витребувані копії матеріалів виконавчого провадження [NUMBER] для ознайомлення, оскільки в порушення вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» ним не було направлено на адресу позивача постанову про відкриття виконавчого провадження, що також підтверджується відсутністю в матеріалах виконавчого провадження документу з відділення поштового зв`язку про відправлення на адресу позивача рекомендованого листа. Отже, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] стало відомо, що приватний нотаріус Грисюк О.В. здійснив виконавчий напис на так званому договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0965733922 від 24 серпня 2019 року нібито укладеному між [PERSON] і товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» ідентифікаційний код юридичної особи 39083990, правонаступником якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 5 лютого 2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» ідентифікаційний код юридичної особи 42649746, правонаступником усіх прав та обов`язків якого па підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1/1 від 4 червня 2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» ідентифікаційний код юридичної особи 44353633. Сума заборгованості складає 14434 грн., в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1400 грн.; Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 13034 грн. Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000.00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість становить 15434 грн. Крім цього до загальної суми заборгованості додано: Основна винагорода приватного виконавця у розмірі 1543 грн. 40 коп.; Витрати на проведення виконавчих дій у сумі 400 грн. Позивач звертає увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, оскільки ніяких правовідносин з відповідачем [PERSON] ніколи не мав і не має, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що існує заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Також вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чи самої заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності. [PERSON] вважає, що, виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №85305 вчинений приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною 12.06.2021 щодо звернення стягнення заборгованості за договором №0965733922 від 24.08.2019 на користь ТОВ «Дорі Фінанс», також стягнути з ТОВ «Дорі Фінанс» на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, а лише повідомлялися про день розгляду справи. Відповідач а ні відзиву, а ні заперечень суду не подав. Також у визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). З копії виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. зареєстрованого в реєстрі №85305 від 12.06.2021 (а.с.11) судом встановлено, що з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» стягнуто заборгованість за період з 04.06.2021 по 09.06.2021 у сумі 15434,00 грн. Із копії заяви про примусове виконання рішення (а.с.12) судом встановлено, що директор ТОВ «Дорі Фінанс» звернувся до приватного виконавця Тимощука В.В. з заявою, в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, також у разі встановлення доходу боржника [PERSON] звернути стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи. Грошові суми, стягнуті з боржника перераховувати на ТОВ «Дорі Фінанс». З копії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0965733922 (а.с.13-18) судом встановлено, що 24 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено договір надання позики щодо надання кредиту у сумі 20000 грн. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2021 (а.с.19) судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №85305 від 12.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованість у розмірі 15434 грн. З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП [NUMBER] від 12.07.2023 (а.с.20) судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №85305 від 12.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 17646,40 грн. звернуто стягнення на доходи [PERSON] . Згідно відповіді ДФС боржник працює та отримує дохід від Відділ освіти молоді та спорту Ямпільської міської ради. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Відповідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до підпунктів 1.1 -1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як випливає з тексту оскаржуваного Виконавчого напису, останній вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими "Стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чиною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції на момент вчинення виконавчого напису передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведено суду ту обставину, що наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо порушення процедури вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису №85305, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною 12.06.2021 щодо звернення стягнення заборгованості за договором №0965733922 від 24.08.2019 на користь ТОВ «Дорі Фінанс» таким, що не підлягає виконанню. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку: При вирішенні питання про розподіл судових витрат в частині сплати судового збору позивачем, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073 гривні 60 копійок, згідно квитанції №1JLW3850М від 29 грудня 2023 року.

Outcome: approved