Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

22.09.2023 позивачі [PERSON] та [PERSON] , через свого представника - адвоката Кметика Ярослава Степановича, звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , треті особи - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] , в якому просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області по 1/6 частині за кожним, що належала померлому [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1512 га, кадастровий номер земельної ділянки 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказану спадщину позивачі прийняли, оскільки на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом із ним, тому фактично вступили у володіння та управління спадковим майном. Проте отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме відповідну частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1512 га, кадастровий номер земельної ділянки 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, позивачі не змогли з причини відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не визначені частки земельної ділянки у спільній власності між її співвласниками, а тому нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже, видати свідоцтво про право на спадщину. Позивачі не мають можливості у позасудовому порядку успадкувати частину земельної ділянки, а тому змушені звернутися до суду для визнання права власності. Ухвалою судді від 16.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/18136/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 20.12.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Кметик Я.С. позовні вимоги підтримав повному обсязі, просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за місцем її проживання повістки про виклик до суду. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивачі та їхній представник не висловлювали. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому порядку встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 14.08.2015 Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1512 га, кадастровий номер земельної ділянки 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Заповіту померлий за життя не склав. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали: дружина - [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є синами спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується свідоцтвами про народження відповідно від 26 квітня 1980 року серії [NUMBER] та від 01 вересня 1974 року серії [NUMBER] . [PERSON] 24 січня 2001 року змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується довідкою від 24.01.2001 року № 07/68. Після смерті [PERSON] у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 49/2016. Як вбачається із копії спадкової справи №46/2016 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 03.02.2016 до майна померлого [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою дружини померлого - [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом за №131 від 03 лютого 2016 року. Іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлим на день смерті є діти померлого - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстровані із спадкодавцем на момент смерті останнього, що підтверджується довідкою №391 виданою 22.08.2023 Великолуцьким старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] позивачі не можуть, оскільки відсутній розподіл часток на вищевказану земельну ділянку, а також, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, у зв`язку із чим постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 18.08.2023 за №1615/02-31 їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Згідно додатку серія АА №268938 до державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №712568, виданого Управлінням Держкомзему у Тернопільській області 12 червня 2012 року, земельна ділянка площею 3,1512 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (помер [INFO] ). Також, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна № 92304630 від 19.07.2017 року, вбачається, що власниками земельної ділянки за кадастровим номером 6125282200:01:001:0578, площею 3,1512 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на праві спільної сумісної власності є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, як вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102187902016 від 09.02.2016, розподіл часток на вищевказану земельну ділянку - відсутній. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляли. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. У разі смерті співвласника земельної ділянки, частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця (п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»), За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 86 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 3 статті 89 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що с у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ч.4 ст.36 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. У разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Оскільки частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку за життя [PERSON] не визначалась і єдиною підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було те, що за спадкодавцем не була визначена частка земельної ділянки, яка належала йому на праві спільної сумісної власності, позивачі не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивачі не можуть оформити спадщину в нотаріальній конторі, їхнє право підлягає захисту в судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити, визначивши, що частка спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 3,1512 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, складає 1/3 частку даної земельної ділянки, виходячи із рівності часток співвласників, а тому слід визнати за [PERSON] та [PERSON] , за кожним, право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 3,1512 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125282200:01:001:0578, яка знаходиться на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати у справі покласти на позивачів в розмірах, які ними понесені. На підставі викладеного,

Outcome: approved