Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що рішенням Вижницького районного суду від 03.10.2023 року по цивільній справі №713/2848/23 розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] . В шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги не надає. Зазначила, що відповідач офіційно не працює, на утриманні інших осіб не має, стан його здоров`я дозволяє влаштуватися на роботу і допомагати їй утримувати дітей. Просила стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. До початку судового засідання її представник адвокат Ткач В.В. надала до канцелярії суду заяву, у якій просила справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивачкою [PERSON] та її представником адвокатом Ткач В.В. суду надані такі докази: копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.10.2014 року виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого - [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.01.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого - [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] ; довідку про склад сім`ї №1506, видану 02.11.2023 року ЦНАП Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якої - по [ADDRESS] зареєстровані, зокрема: [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] ; акт обстеження матеріально-побутових умов №753, виданий 02.11.2023 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого - по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає з лютого 2022 року. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд застосовує норми права. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою [PERSON] у [ADDRESS] , та знаходяться на її матеріальному утриманні; відповідач [PERSON] не надав суду доказів, що надає допомогу на утримання неповнолітніх дітей у достатньому розмірі; відповідач не спростував доводи позивачки про те, що є здоровим чоловіком, аліменти нікому не платить, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, офіційно не працює. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 та ст.183 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей підлягає задоволенню у повному обсязі із стягненням з відповідача [PERSON] в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved