Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 4442 грн 28 коп. Позов мотивований тим, що позивач надає власнику квартири [PERSON] та членам її сієї послуги з теплопостачання, однак, відповідачі за вказані послуги допустили заборгованість у вказаній сумі. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що пропущено строк позовної давності. Окрім того, її квартиру було від`єднано від послуг теплопостачання та постачання гарячої оди 02.09.2008 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] не заперечила щодо задоволення позовних вимог в частині нарахувань за послуги за січень 2022 - липень 2023. Вважає, що сума за грудень 2021 необґрунтована та завищена. Щодо інших сум пропущено строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини неявки. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради є постачальником теплової енергії до будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира, №62 , які зі слів [PERSON] , належить їй. Відповідно до довідки про осіб зареєстрованих у період з 13.06.2020 по 13.06.2023 (а.с. 4), у квартирі [ADDRESS] зареєстровані також відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Технічних умов КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», рішення №7 засідання постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів з мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 57), акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання (а.с. 59) квартиру [ADDRESS] відключено від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення у зв`язку із влаштуванням автономного опалення 02.09.2008 року. Згідно з актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2016/2017, 2017/2018, 2018 /2019, 2019./2020, 2020./2021, 2021/2022, 2022/2023., проведено запуск системи опалення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із виписки з особового рахунку (о/р [NUMBER] ) про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води наданої КП «ТМТКЕ» від 08.08.2023 (а.с. 29), не у повному обсязі проведено оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого станом на 01.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 4442 грн 28 коп. З письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідачів від 25 липня 2023 року видно, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило [PERSON] про наявність станом заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частини першої та третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої та третьої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі за № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (частина перша статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Абзацом 6 пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня року 2019 № 830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Згідно з п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня року 2019 № 830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Пункт 38 Постанови №830 визначає, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно з підпунктом 12 пункту 42 Постанови №830, споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); Також, згідно з підпунктом 13 пункту 45 Постанови №830 індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Окрім цього, статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії. Зокрема, згідно з пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (а саме Методикою №315); Згідно частиною шостою статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Крім вищезазначених складових, усім споживачам відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21 серпня 2019 року нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг. Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. Частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» також визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку; частина перша статті 5: спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку щодо утримання спільного майна. А відповідно до пункту 2 статті 12 цього Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. 3 наведеного вбачається, що система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна. Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення. Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України, кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Таким чином, нарахування теплопостачальною організацією оплати за послуги з відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку співвласникам будинку, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер. Отже, хоча квартира [PERSON] і відключена від мереж центрального опалення, проте остання, як мешканець житлового будинку [ADDRESS] , зобов`язана брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії. Судом встановлено, що позивач надавав послуги з теплопостачання та гарячої води у будинок, в живуть відповідачі. Як видно із виписки по особовому рахунку, при зверненні позивача із позовом, заборгованість становила 4442,28 грн, який не спростовано відповідачами. У судовому засіданні та у відзиві на позов [PERSON] просила застосувати строк позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення Загальні положення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, та діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Як видно із виписки з особового рахунку (а.с. 296), позивач звернувся із позовом про стягнення плати за комунальні послуги за період з січня 2011 року по 01 серпня 2023 року, при цьому позов подано 19 жовтня 2023 року. Отже, щодо заборгованості, яка виникла за період до 19 жовтня 2020 року пропущено строк позовної давності. Доводи позивача про переривання позовної давності частковою сплатою боргу в 2020 році суд не бере до уваги, оскільки в 2020 році строк позовної давності щодо сум нарахованих позивачем станом на той момент також сплинув. Вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку за межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив, у зв`язку із чим не міг перериватися. Тому, в частині позову щодо платежів поза межами строку позовної давності слід відмовити. Так, як видно із виписки, за період з 19 жовтня 2021 року по 01 серпня 2023 року позивачем нараховано комунальні послуги в розмірі 3968 гривень 85 копійок. Тому, суд доходить висновку, що з відповідачів солідарно слід стягнути вказану суму заборгованості за послуги теплопостачання, а отже позов слід задовольнити частково. Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд зважає на таке. Позивач оплатив судовий збір в розмірі 2684 грн. Виходячи з вимог статті 140, 141 Цивільного процесуального кодексу України, зважаючи на те, що позов задоволено частково, а саме 3968 гривень 85 копійок з 4442,28, що становить 89,34%, а тому з відповідачів в користь позивача слід стягнути 2397,88 (88,76 % з 2684) судових витрат. Оскільки стягнення судових витрат солідарно не передбачено, тому вказану суму слід розділити в рівних частках на кожного відповідача - 2397,88/3 =799,29 гривень.

Outcome: partial