Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Предметом позову є стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 197621,06 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2023 року відкрито провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 26.01.2022 кредитний договір 1010410726 видано кредит у сумі 70000 грн.; 31.12.2020 кредитний договір 20117851545 видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3000 грн., який в подальшому було збільшено до 50000 грн.; 04.01.2021 кредитний договір 40017851545 видано кредит у сумі 38686 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.07.2023 склала: 1. По кредитному договору від 26.01.2022 № 1010410726 - 101107,58 грн., з яких: 66993,58 грн. - заборгованість за кредитом; 8,31 грн. - заборгованість процентами; 34105,69грн. - заборгованість за комісією; 2. По кредитному договору від 31.12.2020 № 20117851545- 81607,39 грн., з яких: 49911,61 грн. - заборгованість за кредитом; 31695,78 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 3. По кредитному договору від 04.01.2021 № 40017851545- 14906,09 грн., з яких: 3300,05 грн. - заборгованість за кредитом; 0,24 грн. - заборгованість процентами; 11605,80 грн. - заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 05.07.2023 склала 197621,06 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав і інтересів до суду з даним позовом до відповідача. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив частково відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у Заяві № 1010410726 від 26.01.2022 відсутній перелік додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена зазначена щомісячна комісія. АТ «ПУМБ» не пропонував надавати щомісячні послуги обслуговування кредитної заборгованості, не відомо в чому саме такі послуги можуть виражатись, зокрема в чому полягали щомісячні дії АТ «ПУМБ», по «обслуговуванню» боргу. Загальний розмір вимог, які визнаються відповідачем по Заяві № 1010410726 від 26.01.2022 становлять - 64 828,98 грн., що складаються із тіла кредиту та нарахованих відсотків. Заява № 40017851545 від 04.01.2021 містить п.7, який визначає «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - з 04.01.2021 по 03.03.2022 - 0%, з 04.03.2022 - 3%». Проте у Заяві № 40017851545 від 04.01.2021 немає переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія, тобто між сторонами не обумовлено конкретний зміст послуги, яка вкладається в поняття «обслуговування кредитної заборгованості». Враховуючи, що Відповідач не звертався до банку для отримання інформації про стан заборгованості, не отримував виписки, чи будь-яку іншу інформацію, яка б становила послуги в розумінні банку, які могли би бути оплатними, зазначена комісія є нікчемною. Відповідач визнає частково заборгованість по Заяві № 40017851545 від 04.01.2021 в розмірі 3300,05 грн. заборгованості за кредитом, та 0,24 грн. - заборгованість за процентами, в частині стягнення комісії в розмірі 11605,80 грн., відповідач просить суд відмовити. Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. В судове засідання, яке відбулось 24.01.2024 року, представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності. В судовому засідання, яке відбулось 24.01.2024 року, представник відповідача частково заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання здійснювалось технічним засобом. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, врахувавши їх процесуальні заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1. 26.01.2022 кредитний договір 1010410726 видано кредит у сумі 70000 грн.; 2. 31.12.2020 кредитний договір 20117851545 видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3000 грн., який в подальшому було збільшено до 50000 грн.; 3. 04.01.2021 кредитний договір 40017851545 видано кредит у сумі 38686 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.07.2023 склала: 1. По кредитному договору від 26.01.2022 № 1010410726 - 67001,89 грн., з яких: 66993,58 грн. - заборгованість за кредитом; 8,31 грн. - заборгованість процентами. 2. По кредитному договору від 31.12.2020 № 20117851545 - 81607,39 грн., з яких: 49911,61 грн. - заборгованість за кредитом; 31695,78 грн. - заборгованість процентами; 3. По кредитному договору від 04.01.2021 № 40017851545 - 3300,29 грн., з яких: 3300,05 грн. - заборгованість за кредитом; 0,24 грн. - заборгованість процентами. Щодо позовних вимог в іншій частині, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Щодо нікчемності комісії, нарахованої згідно Заяви № 1010410726 від 26.01.2022. Пунктом 5 Заяви № 1010410726 від 26.01.2022, передбачено комісію «за обслуговування кредитної заборгованості» у розмірі - 2,99 %. Згідно розрахунку суми заборгованості відповідача по комісії за Заявою № 1010410726 від 26.01.2022, комісія у розмірі 2093,00 грн. нараховувалась щомісячно з 26.02.2022 року по 05.07.2023. Сума боргу по комісії нарахована у загальному розмірі 34105,69 грн. Проте, у Заяві № 1010410726 від 26.01.2022 відсутній перелік додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена зазначена щомісячна комісія. До позовної заяви позивач не додав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які [PERSON] мала б сплачувати щомісячну комісію. Тому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, абз. 1 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» є нікчемними положення п. 5 Заяви № 1010410726 від 26.01.2022 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, про обов`язок відповідача щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно Розрахунку суми заборгованості відповідача по комісії за Кредитним договором № 1010410726 від 26.01.2022 сплачені відповідачем кошти на погашення кредитної заборгованості АТ «ПУМБ» спрямовувалися на погашення комісії кошти у розмірі 2093,00 грн. + 79,91 грн. = 2172,91 грн., що підлягають зарахування в погашення інших складових заборгованості. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у зв`язку із нікчемністю п. 5 Заяви № 1010410726 від 26.01.2022, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 34105,69 грн., а тому, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 1010410726 від 26.01.2022 у розмірі 67001,89 грн. Щодо посилань позивача на необхідність зарахування в погашення заборгованості інших складових заборгованості сплачених відповідачем коштів у розмірі 2172,91 грн., то суд відхиляє ці доводи позивача, з огляду на те, що позивачем не було заявлено зустрічний позов, а тому взаємозарахування, або стягнення безпідставно набутих коштів є предметом окремого позову відповідача. Щодо нікчемності комісії, нарахованої згідно Заяви № 40017851545 від 04.01.2021. Заява № 40017851545 від 04.01.2021 містить п.7 Заяви № 40017851545 від 04.01.2021, який визначає «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - з 04.01.2021 по 03.03.2022 - 0%, з 04.03.2022 - 3%». Проте у Заяві № 40017851545 від 04.01.2021 немає переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія, тобто між сторонами не обумовлено конкретний зміст послуги, яка вкладається в поняття «обслуговування кредитної заборгованості». Враховуючи, що позивач не довів те, що відповідач звертався до банку для отримання інформації про стан заборгованості, отримував виписки, чи будь-яку іншу інформацію, яка б становила послуги в розумінні банку, які могли би бути оплатними, зазначена в п.7 Заяви № 40017851545 від 04.01.2021 комісія є нікчемною. Згідно Розрахунку суми заборгованості Відповідача по комісії за Кредитним договором, Відповідачу нараховувалась щомісячна комісія у розмірі 1160,58 грн. Загальний розмір нарахованої комісії становить - 11605,80 грн. У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що у зв`язку із нікчемністю п.7 Заяви № 40017851545 від 04.01.2021 не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 11605,80 грн., а тому, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 1010410726 від 26.01.2022 у розмірі 3300,05 грн., та заборгованість за процентами у розмірі 0,24 грн. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial