Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, обґрунтовуючи свій позов тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2019 по 11.08.2020, який був розірваний рішенням Богунського районного суду міста Житомира. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами тривали не довго, внаслідок негідної поведінки відповідача. У червні 2020 відповідач жорстоко побив позивачку, після чого вона зібрала речі та перейшла жити до своїх батьків. З приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень, позивачка зверталась до поліції, але відповідача не було притягнуто до кримінальної відповідальності. 29.07.2022 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який проживає з нею та її сином у купленій батьками для неї квартирі у м. Бердичеві Житомирської області. Позивачка зауважує, що їх спільний з відповідачем син хворіє, її стреси під час вагітності вплинули на його стан здоров`я, дитина не розмовляє, відстає у фізичному та психічному розвитку, потребує постійного лікування. Відповідач знає про проблеми зі здоров`ям сина, але самоусунувся від виховання дитини, після розлучення бачив сина лише один раз, не зустрічається та не спілкується з ним, від сплати аліментів ухиляється, в результаті чого, станом на березень 2023, має заборгованість по їх сплаті у сумі 25 790, 75 грн. Син не знає свого біологічного батька, вважаючи таким [PERSON] , який працює та матеріально забезпечує їхню сім`ю та з яким позивачка створила належні умови для розвитку та проживання сина. Чоловік позивачки любить [PERSON] як рідного сина, турбується про нього та бажає усиновити. Враховуючи, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, позивачка вирішила звернутись до суду та офіційно позбавити його батьківських прав відносно сина, [PERSON] . ІІ. Рух справи 14.09.2023 позов надійшов до суду. 18.09.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11.10.2023. За клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача: виконком Бердичівської міської ради Житомирської області. 27.09.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області та про виклик свідків. 03.10.2023 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та постановлено провести підготовче судове засідання за її участі в режимі відеоконференції з приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. 11.10.2023 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 13.11.2023, зобов`язано виконком Бердичівської міської ради Житомирської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина, [PERSON] та постановлено викликати у судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16.10.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, яке ухвалою суду від 16.10.2023, задоволено. Судове засідання, призначене на 13.11.2023 відкладене на 16.01.2024 у зв`язку з неявкою відповідача та третьої сторони. 28.11.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, яке ухвалою суду від 28.11.2023, задоволено. 07.12.2023 до суду від виконкому Бердичівської міської ради Житомирської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] ІIІ. Позиції сторін Позивач та представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання. Відзиву на позов не надав, із заявами та клопотаннями щодо відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час проведення повідомлено належним чином. ІV. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 339 /а.с.6/) Рішенням Богунського районного суду міста Житомира у справі № 295/8874/20 від 11.08.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] /а.с.10/. 29.07.2022 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с.9/). З доданих позивачем до позову довідок про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивач та її малолітній син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та проживають за адресою: [ADDRESS] . З листа Іванківського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області від 03.04.2023 № 65810046 вбачається, що станом на 03.04.2023, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , складає 14 090 грн., 75 коп. /а.с.9/. З дослідженого судом висновку органу опіки і піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » № 022-06/2123 від 22.11.2023, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розлучені Богунським районним судом міста Житомира, рішення від 11.08.2020, справа № 295/8874/20. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю у м. Бердичів Житомирської області. На підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира у справі № 295/3275/21 із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх його доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, по виплаті яких [PERSON] має заборгованість. Під час бесіди з представником міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Шульга О.О. пояснила, що [PERSON] не приділяє синові уваги з народження, не піклується про його духовний та фізичний розвиток. З колишнім чоловіком вона розлучилась, коли синові було 4 місяці. За час, що вони проживають окремо, батько привітав сина з днем народження один раз, коли йому виповнився 1 рік. Коли синові були потрібні кошти на операцію та реабілітацію, він не допомагав та не цікавився здоров`ям сина. Міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської було направлено лист від 16.10.2023 № 792 до служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області для обстеження умов проживання та з`ясування думки [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . З наданої відповіді вбачається, що [PERSON] проживає за вказаною адресою, щодо позбавлення його батьківських прав заперечує та буде створювати комфортні умови для подальшого забезпечення сина та займатись його вихованням. На засіданні комісії з питань захисту дитини 15.11.2023 розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON] , [INFO] , за результатами чого орган опіки та піклування - виконком Бердичівської міської ради прийшов до висновку за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] /а.с.71-72/. Судом також беруться до уваги покази свідків, надані в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні малолітнього сина не бере, не зустрічається та не спілкується з ним. Малолітній [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , проживає разом з ними та вважає [PERSON] своїм сином, піклується про нього та матеріально забезпечує їхню родину. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справ № 459/3411/18, зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки щодо виховання свого сина, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується та не цікавиться життям сина, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON] , [INFO] , а також покази свідків та приходить до висновку, що позов слід задовольнити: судом достовірно встановлений той факт, що малолітній [PERSON] , [INFO] , позбавлений належного батьківського піклування зі сторони батька, [PERSON] .

Outcome: approved