Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 10.03.2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третьої особи: служба у справах дітей Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області (далі - третя особа), в якому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітні дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2003 року. У сторін народилися діти народилася [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З червня 2022 року відповідачка не бачила дітей, ні разу та не цікавиться ними взагалі. Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей.Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Крім того, відповідачка 30.04.2021 року пройшла курс лікування від алкоголізму, однак позбавитись пагубної й хворобливої залежності від алкоголю не змогла, не змінила свого способу життя. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області з проханням позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей, на що йому було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Де зараз перебуває відповідачка позивачу та дітям не відомо. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзиву на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовільнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 80) 5. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 78-79) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023 року, цивільну справу № 496/1815/23, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 23.03.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 13.12.2023 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 22.01.2024 року. 9. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідачка був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 09.08.2014 року, актовий запис № 9130 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 21.10.2015 року, актовий запис № 10731 (а.с. 11,13) 14. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12, 14) 15. Відповідачка також є матір`ю [PERSON] , яка є повнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 15) 16. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, сторони зареєстрували шлюб 30.10.2003 року, актовий запис №285. (а.с. 17) 17. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження від 08.02.2023 року (а.с. 18). 18. Діти проживають за місцем мешкання батька, що підтверджується довідкою №42 від 02.02.2023 року виданою інспектором Авангардіської селищної ради. (а.с. 19) 19. На підтвердження належного виконання батьківського обов`язку позивачем та ухилення відповідачкою щодо повного та гармонійного розвитку дітей надано довідки №17,18 від 02.02.2023 року та характеристики, виданих ЗЗСО «Хлібодарський ліцей» (а.с.20-23). 20. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов позивача від 14.02.2023, батько дітей створив для дітей всі умови для гармонійного розвитку та життя дітей. Відповідачка не проживає з дітьми з травня 2022 року, не надає допомоги на утримання дітей (а.с. 25,26) 21. З протоколу бесід з дітьми від 10.02.2023 року вбачається, що мати покинула дітей 2 роки тому. Під час сумісного проживання мати дітей вживала алкогольні напої та намагалася сховати це від дітей. Діти не бажають їхати до матері за кордон. (а.с. 27) 22. Довідку наркологічного кабінету «Добролюб» від 30.04.2021 року суд не вважає неналежним доказам так як не можливо встановити чи дійсно вона надавалась відповідачці. (а.с. 28) 23.Висновком № 01-865 від 04.12.2023 року щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 74-76) V. Оцінка Суду. 24. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 25. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 26. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 27. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 28. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 29. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 30. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 31. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 32. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 33. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 34. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 35. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 36. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 37. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 38. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 39. Судом встановлено, що відповідачка не приймає участі у вихованні дітей, проживає окремо від них за кордон, не цікавиться їх життям, не має постійного спілкування з дітьми, має низький батьківський потенціал та не здатна створити сприятливі умови для проживання та розвитку дітей. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 40. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 41. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 42. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дітьми, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідачку батьківських прав. 43. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved