Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У серпні 2023 року позивач акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована такими обставинами. У жовтні 2017 року позивачем реалізовано новий проект «Monobank», відповідно до якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank», як віртуальні так і пластикові (фізичні). Для цього клієнт завантажує в мобільний додаток фотокопії паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а банк перевіряє кредитну історію клієнта, після чого останній підписує віртуально анкету заяву до договору про надання банківських послуг, і банк встановляє клієнту кредитний ліміт на платіжну картку. 09.07.2019 року [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету заяву № б/н від 09.07.2019 р. до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви встановлено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між договір про надання банківських послуг між позивачем та [PERSON] . Підписавши вищевказану анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку названих документів, що складають між ним та банком кредитний договір, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі до 50 000, 00 грн. Позивач умови укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредитні кошти та можливість розпоряджатись ними в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2023 року становить 78\~985,39 грн. та складається з: 78\~985,39 грн. заборгованість за тілом кредиту. З цих підстав позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту) у розмірі 78\~985,39 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 16.10.2023 відкрито провадження у справі за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без участі його представника. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було\~встановлено зареєстроване\~місце проживання\~відповідача.\~На її\~адресу судом\~було направлено\~копію ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~копію позову\~разом з\~доданими матеріалами,\~а також\~запропоновано відповідачу\~подати заперечення\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження та\~відзив на\~позовну заяву.\~Будь-яких\~заяв,\~клопотань,\~відзиву від [PERSON] до суду не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, відповідно до копії анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 09.07.2019, [PERSON] було подано заявку на оформлення пластикової картки. Доданим до позову витягом з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» визначено Умови та порядок користування карткою monobank. Також в ній визначено порядок нарахування процентів та штрафних санкцій. На підтвердження суми заборгованості надано розрахунок заборгованості. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як передбачено статтею 1055 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже виписка за картковим рахунком (по кредитному договору) є належними доказами щодо перерахування банком коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). З огляду на те, що позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом укладення кредитного договору, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, заявлені вимоги не підлягають задоволенню. В тому числі судом враховується відсутність доказів, що платіжна картка, про яку зазначається у позові ( [NUMBER] ), належить відповідачу, оскільки в анкеті-заяві є зазначення лише щодо номера поточного рахунку який не можливо ідентифікувати з платіжною картою та розрахунком заборгованості, що також унеможливлює становлення факту наявності між сторонами правовідносин. Також, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у колонці «залишок поточної заборгованості», що по своїй суті є тілом кредиту, станом на 03.07.2023 вбачається відсутність заборгованості. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивач є юридична особа-банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, що вказує на те, що останній обізнаний з нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, суду не було надано жодного доказу, яким би було підтверджено, що відповідач фактично користувався кредитним лімітом, зокрема, виписку по картковому рахунку, перелік операцій по картці тощо. Така інформація мається у позивача, однак вони принципово не надають таку інформацію до суду першої інстанції, що позбавляє можливості ухвалити законне і обґрунтоване рішення. При цьому в суді апеляційної інстанції такі докази надаються позивачем. Такі дії суд розцінює як зловживання процесуальними правами, оскільки поведінка учасників цивільних відносин, учасників цивільного процесу, повинна бути добросовісною. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed