Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Глуховецької селищної ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Глуховецької селищної ради, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з останньої на користь установи або особи, якій буде передано малолітню дитину [PERSON] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у актовому записі про народження дитини записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 01 вересня 2023 року фахівцем із соціальної роботи с. Жежелів [PERSON] у телефонному режимі повідомлено начальника Служби у справах дітей Глуховецької селищної ради Боришпол О.Ю. про те, що відповідач, зловживаючи спиртними напоями, не здійснює догляд за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Дитина недоглянута, знесилена, одягнута в брудний одяг, пляшечки для годування брудні, тим самим матір несе ймовірну загрозу життю та здоро`ю дівчинки через недогляд та неналежну поведінку. Після отримання даного повідомлення, спеціалістами служби у справах дітей разом з директором та фахівцем КУ "Центр надання соціальних послуг", головним спеціалістом с. Жежелів, сімейною медичною сестрою, старостою відвідано сім`ю [PERSON] . В ході якого виявлено, що матір дитити та її співмешканець перебували у нетверезому стані. Матір дитини вела себе зухвало та агресивно, неодноразово погрожувала здійснити спробу суїциду. Дитина була фізично знесилена, в брудному одязі, із запущеними попрілостями. Дитячі пляшечки для годування малолітньої дитини в неналежному стані, несвіжа дитяча суміш у відкритому доступі для комах. Ліжечко для дитини у занедбаному стані. У помешканні умови проживанні незадовільні: брудна підлога та посуд, в будинку відчувається різкий запах, несправна електрика, шибки у деяких вікнах відсутні. За результатами оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] , був складений акт. Після чого були вжитті заходи до забезпечення безпеки дитини, [PERSON] тимчасово було влаштовано в родину. 01 вересня 2023 року виконавчим комітетом Глуховецької селищної ради прийнято рішення "Про негайне відібрання дитини" №140, а також було прийнято рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері від 08 вересня 2023 року. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача - селищний голова Амонс О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить слухання справи провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить слухання справи провести без її участі, погоджується на позбавлення батьківських прав щодо доньки. Представник третьої особи Боришпол О. Ю. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить слухання справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька дитини [PERSON] провадилося за вказівкою матері. Відповідно до повідомлення директора КУ "Центр надання соціальних послуг" Глуховецької селищної ради" №206/1 від 01 вересня 2023 року відповідачу [PERSON] надається соціальна послуга - соціальний супровід від 15 серпня 2023 року. Відповідач схильна до вживання алкогольних напоїв, має низький батьківський потенціал, не створила належних умов для утримання новонародженої дитини. [PERSON] неодноразово було попереджено про недопустимість зловживання алкогольними напоями та проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків. 01 вересня 2023 року під час відвідування родини фахівцем із соціальної роботи встановлено, що родина не дотримується санітарно-гігієнічних норм, в помешканні брудно, не створено належних умов проживання та утримання малолітньої дитини. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов відповідача [PERSON] , яка проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , станом на 01 вересня 2023 року в помешканні брудно, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, засоби гігієни відсутні, продукти харчування в обмеженій кількості, спальні місця знаходяться в неналежному стані, постільна білизна брудна та занедбана, на дитині брудний одяг, дитячі пляшечки брудні, суміш не свіжа. Будинок електрифікований, має пічне опалення. Дров на опалювальний сезон не мають. Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Глуховецької селищної ради здійснено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено відповідний акт, з якого вбачається необхідність розгляду та прийняття рішення про негайне відібрання дитини на виконкомі селищної ради. 01 вересня 2023 року виконавчим комітетом Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області прийнято рішення №140 про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] . Згідно з довідкою-характеристикою, наданою старостою с. Жежелів [PERSON] , відповідач за час проживання в с. Жежелів зарекомендувала себе з негативної сторони, має схильність до систематичного вживання спиртних напоїв, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] не займається вихованням дитини, не дбає про її добробут, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Глуховецької селищної ради сім`я [PERSON] потребує надання соціальних послуг. Відповідач [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , житла та майна на праві приватної власності немає, що підтверджується довідкою №2-284 від 05 вересня 2023 року, виданою старостою с. Жежелів. Рішенням виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області №141 від 08 вересня 2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Глуховецької селищної ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] виходячи з того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належний догляд за дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто самоусунулася від виконання материнських обов`язків відносно доньки. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Жодних дій, направлених на виправлення своєї винної поведінки по відношенню до своїх дітей, не вчинила. А після отримання судової повіскти, ухвали про відкриття, позовної заяви до суду більше не зявлялась. Вказані вище факти свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не забезпечує належний догляд за дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє материнського піклування та турботи. А тому суд вважає за можливе та необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати інтересам дитини та сприяти захисту її прав. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини необхідно зазначити таке. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 5 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За правилами частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог закону, обставин справи, а також відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь установи або особи, якій буде передано малолітньою дитину, слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147 гривень 20 копійок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved