Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, придбаного під час зареєстрованого шлюбу, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.10.1996 року по 12.11.2020 року. Сторони у справі є батьками повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку під час укладення договору купівлі-продажу було зареєстровано за [PERSON] . З огляду на викладене, позивач просить суд поділити майно, набуте за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та визнати за останніми право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат, пов`язаних зі сплатою за підготовку довідки про вартість квартири. Ухвалою суду від 16.10.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.12.2023 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача\~ [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, додатково вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги в частині визнання за сторонами права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно заявлених вимог про поділ спільного майна подружжя - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнання за сторонами права власності по 1/2 частці вказаної квартири, суд дійшов до такого. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 60 СК України, майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу)\~(ч.\~1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Судом встановлено, що 12.10.1996 року відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, запис №1217. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2020 року по цивільній справі №333/3122/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 12.11.2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.1999 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований товарною біржею «Арсенал». Зазначена обставина також підтверджується реєстраційним посвідченням від 20.05.1999 року, виданого орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, яке записано в реєстрову книгу №293 за реєстровим №40496. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 372 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розглянувши позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за сторонами право власності на 1/2 частку вказаної квартири, враховуючи, що [PERSON] визнає заявлені позивачем вимоги у цій частині та не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою за підготовку довідки про вартість квартири. До матеріалів позовної заяви додано звіт про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомості: двокімнатної квартири загальною площею 52,75 кв.м, житловою площею 30,20 кв.м на 9 поверху 9-поверхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , замовником якої є позивач [PERSON] . Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на проведення вищевказаної оцінки. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 3 вищевказаної статті передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На думку суду витрати, пов`язані з оцінкою спірного майна пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки розгляду позову, тобто судових витрат. Водночас, позивачем суду не надано доказів сплати за проведену оцінку, тому суд залишає без задоволення вимогу [PERSON] щодо стягнення вищевказаних витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як встановлено\~судом,\~за звернення\~з позовом\~до суду\~позивачем сплачено\~судовий збір\~у розмірі\~ 2 240,50 грн. У зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~ [PERSON] \~фактично визнав\~позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору у розмірі 1 120,25 грн., сплаченого при поданні позову та повернення [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 1 120,25 грн.

Outcome: partial