Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

позивач [PERSON] 22.09.2023 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 9 000 доларів США. Окрім цього, просить покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.03.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу в борг 9 000 доларів США із строком повернення до 10.05.2023. Вказаний договір було оформлено у вигляді розписки, яку відповідач власноручно написав. Всупереч наведеному, відповідач свої зобов`язання не виконав, вказані кошти не повернув та під різними приводами ухиляється від виконання свого обов`язку повернути кошти, що змусило його звернутись в суд. Ухвалою від 25.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Відповідно до ухвали від 03.11.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Шейхо К. позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Із врахуванням вищенаведеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України\~\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей\~526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів від 08.03.2023, на підтвердження якого складена розписка, згідно з якою [PERSON] позичив у [PERSON] 9 000 доларів США та зобов`язався повернути такі до 10.05.2023 (а.с.4). Разом з тим, відповідач [PERSON] не повернув заборгованість позивачу [PERSON] у строк, визначений зазначеною вище розпискою від 08.03.2023. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц висловлено правовий висновок про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. Із врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 9 000 доларів США підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] , як позичальника. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3 330 грн.

Outcome: approved