Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

В листопаді 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 20 листопада 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1494. Позовна заява обґрунтована тим, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки припинилися, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, що і стало причиною звернення до суду. Ухвалою суду від 19.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву, згідно якої вказав, що позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати, справу розглянути за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони по справі зареєстрували шлюб 20 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1494 (а.с. 9). Від шлюбу в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон, актовий запис № 321 (а.с. 10), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 11). Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя, що призвело до розірвання сімейних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо більше двох років та не збираються відновлювати стосунки. Діти проживають з позивачем, що підтверджується відповідними довідками. Сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач з розірванням шлюбу згодний, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишить прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд, при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне залишити позивачці прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1.3. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачений позивачкою при зверненні до суду в повному обсязі у сумі 1073,60 грн. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved