Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

09 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовом до [PERSON] , у якому просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з братом [PERSON] є співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [INFO] на території РФ помер її брат [PERSON] , який на випадок своєї смерті залишив заповіт ім`я її сина [PERSON] . Син вирішив не оформлювати спадщину після дядька, про що повідомив позивача. Через запровадження в країні карантину з 12 березня 2020 року через ковід, а вподальшому введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року позивач, не змогла своєчасно отримати свідоцтво про смерть брата. Вважаючи, що вона, як співвласник вказаного домоволодіння та мати спадкоємця за заповітом може після завершення карантину подати заяву про прийняття спадщини після смерті брата, 07 серпня 2023 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вказаної частини домоволодіння. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому як вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Надійшла заява відповідача про визнання позову. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 14 листопада 2023 року ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 14 березня 2023 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву про визнання позову. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, у своїй заяві визнає позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського РНО Носенко А.Г. в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] ; про що 25 травня 2018 березня 2020 року Климовським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області РФ зроблений відповідний актовий запис № 170209500001900490008, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі [PERSON] , згідно її свідоцтва про народження, витягу з держреєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтва про народження [PERSON] - є рідними сестрою і братом, батьками яких зазначені: батько- [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 08 лютого 2000 року [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , є співвласниками домоволодіння, розташованого адресою: [ADDRESS] в рівних частинах, тобто по 1/2 частині. З копії спадкової справи № 101/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , вбачається, що 07 серпня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . З довідки відділу ЦНАП Черкаської селищної ради за № 242/02-14 від 07.08.2023 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та мешкав до дня смерті в [ADDRESS] один. 27 березня 2015 року на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вільненської сільської ради, відповідно до якого на випадок його смерті заповів будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] своєму племіннику [PERSON] . Окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто не звертався. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Носенком А.Г. від 08 серпня 2023 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що нею пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem , яка означає У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Позивач у своєму позові посилається на те, що спадкодавець помер на території іншої держави в період дії в країні карантину через ковід, до закінчення дії введеного карантину, а саме 24 лютого 2022 року в країні введений воєнний стан, що разом зумовило неможливість своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її рідного брата, а тому нею пропущений строк, визначений ст. 1270 ЦК України з поважних причин. Відповідач позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем через те, що пропущений ним строк з поважних причин визнає та просить задовольнити. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився 18 вересня 2020 року, тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 07 серпня 2023 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є смерть спадкодавця на території іншої країни, введення в на території України 12 березня 2020 року карантину через ковід-19, а 24 лютого 2022 року воєнного стану, що разом зумовило неможливість своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. А тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від її волі, що також підтвердив відповідач у своїй заяві. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позв підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні.\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved