Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

08 грудня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просила: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 20.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народився син - [PERSON] . Після припинення спільного проживання позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Для захисту прав дитини та належного його матеріального забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги. Уповноважений представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявлених вимог та вказав, що аліменти мають стягуватись з 04.12.2023 року - дати передачі конверту до поштового відділення. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2002 року. У сторін [INFO] народився син [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено судом, дитина проживає разом з матір`ю. В судовому засіданні представник відповідача повідомив, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом відповідача про розірвання шлюбу, однак рішення суду на даний час не прийнято. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При зверненні до суду з позовом позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно не надає. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі більшому ніж його заробітної плати. Однак суду не було надано доказів на підтвердження зазначеного. Так оскільки відповідач не надав суду доказів, що він регулярно сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно та їх суми, а судом встановлено, що відповідач не приймає належним чином участь в забезпеченні дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 04.12.2023 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування); судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, а тому суд визначає аліменти в розмірі частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 04 грудня 2023 року (дати передачі позовної заяви на поштове відділення) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial