Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 12 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ленковецької сільської ради, [PERSON] , в якому просила скасувати рішення №15 ХІІ сесії Ленковецької сільської ради від 04 листопада 2020 року в частині затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення 16:00 земель запасу в 01.03 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ленковецької сільської ради площею 0,7660 га кадастровий номер 6825583800:04:003:0033 (як частину раніше сформованої земельної ділянки кадастровий номер 6825583800:04:003:0030). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що земельна ділянка, яка передана [PERSON] частково накладається на домоволодіння, яке належить їй на праві приватної власності, зокрема на ряд господарських будівель та споруд цегляний гараж та силікатно-блочний сарай. 19 липня 2023 року та 12 грудня 2023 року позивач [PERSON] подала заяви про зміну предмету позову. Посилаючись на висновок земельно-технічної експертизи, відповідно до якої площа накладення меж суміжних земельних ділянок, що знаходяться у користуванні [PERSON] та належить [PERSON] становить 0,0072 га, просила усунути перешкоди в користуванні домоволодінням по [ADDRESS] , зобов`язавши відповідачів привести межі земельної ділянки з кадастровим номером 6825583800:04:003:0033 у відповідність до просторових меж вищезазначеної земельної ділянки, зазначених у електронній базі Державного земельного кадастру. У судовому позивач [PERSON] та її представник адвокат Янцеловський М.Ф. позов підтримали. В обгрунтування вимог зазначили, що позивачці [PERSON] на праві власності належить домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, яке вона успадкувала після смерті матері (9/10 частин), на 1/10 частину домоволодіння набула права власності на підставі судового рішення, яким припинено право іншого співвласника на вказану частку. Земельна ділянка, на якій розташований будинок та надвірні будівлі, не приватизована, однак перебуває у користуванні позивачки на тих самих умовах, на яких користувалася її мати, після смерті якої позивачка успадкувала домоволодіння. Рішенням Ленковецької сільської ради відповідачу [PERSON] виділено у власність земельну ділянку. Після встановлення межового знаку у вигляді дерев`яного кілка виявилося, що земельна ділянка частково накладається на споруду вбиральні, проходить по зовнішній стіні споруди жомової ями та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у користуванні позивачки, чим здійснюються перешкоди позивачці у користуванні її майном. Враховуючи, що межовий знак був встановлений на замовлення відповідача [PERSON] , просили зобов`язати останнього усунути перешкоди у користуванні позивачкою нерухомим майном. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Суд ухвалою від 12 грудня 2022 року відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до судового засідання на 25 січня 2023 року. 17 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Ленковецької сільської ради. Суд ухвалою від 25 січня 2023 року задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та витребував з відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформовану на підставі проекту землеустрою, що виготовлений [PERSON] згідно рішення 39 сесії Ленковецької сільської ради від 28 листопада 2019 року №24, та проект землеустрою на земельну ділянку площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033. 06 лютого 2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. 07 лютого 2023 року до суду надійшли витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами 6825583800:04:003:0033 та 6825583800:04:003:0030. Суд ухвалою від 08 лютого 2023 року призначив у справі земельно-технічну експертизу та зупинив провадження у справі на час проведення експертизи. 14 червня 2023 року до суду надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи №07/23 від 08 червня 2023 року. Суд ухвалою від 15 червня 2023 року поновив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 06 липня 2023 року, яке відкладалося на 13 та 19 липня, 21 вересня, 12 жовтня 2023 року за клопотанням сторін: для ознайомлення із висновком експерта; подання заяви про зміну предмета позову; надання стороні відповідача можливості подати відзив на заяву про зміну предмета позову; зайнятістю представника позивача у судовому засіданні Хмельницького апеляційного суду. Підготовче засідання відкладалося на 17 жовтня, 07 листопада, 12 грудня 2023 року за клопотанням сторони позивача для узгодження позиції щодо зміненого предмету позову у зв`язку з хворобою позивачки [PERSON] , зайнятістю представника позивача у слідчих діях. 12 грудня 2023 року сторона позивача подала заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої пред`явлено вимоги лише до відповідача [PERSON] , підготовче засідання відкладено на узгоджену дату 18 грудня 2023 року. В підготовчому засіданні 18 грудня 2023 року суд закрив підготовче засідання, призначив справу до судового розгляду на 16 січня 2024 року. Позиція відповідачів. Представник відповідача Ленковецької сільської ради Гусар З.В. в судовому засіданні повністю погодився з висновком земельно-технічної експертизи, проведеної на замовлення позивачки. Зазначив, що після ознайомлення з висновком експертизи планували за участю представника сільської ради узгодити межові знаки між суміжними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , однак [PERSON] відмовилася від підпису у акті погодження меж. Зазначив, що межовий знак встановлювався не землевпорядником сільської ради, оскільки у ради не має таких повноважень, а сертифікованим інженером-землевпорядником, який виготовляв проект землеукстрою на замовлення [PERSON] . Сільська рада погодила проект землеустрою у порядку визначеному законодавством, а тому не має вини ради у тому, що межовий знак встановлено з порушенням просторових меж у електронній базі Державного земельного кадастру. Крім того, зазначив, що при намаганні узгодити межі суміжних земельних ділянок [PERSON] погоджувався відступити від земельної ділянки позивачки на 2 метри, з метою запобігання виникненню конфліктів у подальшому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився з висновком експертизи, зазначив, що не приступав до користування земельною ділянкою, що виділена йому у власність, оскільки чоловік позивачки, зрізавши дерева, склав їх на його земельну ділянку, а тому вважає, що не чинив жодних перешкод позивачці у користуванні майном. Визнав, що межі земельної ділянки необхідно привести у відповідність до просторових меж, зазначених у електронній базі Державного земельного кадастру. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Позивачка [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з одноповерхового цегляного житлового будинку, з цегляною верандою, та надвірних будівель: цегляного сараю, кам`яного погребу, цегляного гаража, цегляного сараю, силікатно-блочного сараю. 9/10 частини вказаного будинковолодіння належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМА №069426 від 17 лютого 2017 року. Іншу частину будинковолодіння в розмірі 1/10 частини, позивач [PERSON] набула відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року, що набрало законної сили, яким припинено право іншого співвласника [PERSON] на його частку у домоволодінні зі сплатою грошової компенсації вартості його частки у домоволодінні. Право власності [PERSON] на 9/10 частини домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,4316 га зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS] не приватизована, перейшла у користування позивачки [PERSON] у зв`язку з переходом у її власність домоволодіння по [ADDRESS] , що визнано у судовому засіданні сторонами. Рішенням Ленковецької сільської ради №1 від 18 грудня 2020 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,4316 га, кадастровий номер 6825583800:01:005:0044. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку відповідно до витягу від 10 вересня 2021 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно витягу з державного земельного кадастру земельна ділянка, площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства зареєстрована 23 грудня 2020 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни цільового призначення. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 6,2756, кадастровий номер 6825583800:04:003:0030, розташована на території Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, з цільовим призначенням землі запасу, категорія землі сільськогосподарського призначення, зареєстрована в Державному земельному кадастрі 30 липня 2018 року у зв`язку з проведенням інвентаризації земель під час здійснення землеустрою. Рішенням сесії\~Ленковецької сільської\~ради Шепетівського\~району Хмельницької\~області №\~15\~від 04\~листопада 2021\~року затверджено та\~передано у власність [PERSON] земельну ділянку зі зміною цільового призначення 16:00 земель запасу в 01:03 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ленковецької сільської ради площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033, (як частину раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 6825583800:04:003:0030). Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи №07/23 від 08 червня 2023 року, призначеної за клопотанням [PERSON] , згідно з даними (координатами поворотних точок), зазначеними у копії кадастрового плану, розробленого ФОП [PERSON] (2020 р.) межа (просторова площина) земельної ділянки площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033, яка належить [PERSON] не накладається на суміжні об`єкти нерухомості, що належать [PERSON] . Відповідно до встановленого межового знаку у вигляді дерев`яного кілка (поворотної точки) земельної ділянки з кадастровим номером 6825583800:04:003:0033, який, зі слів сторони позивача, встановлено землевпорядником органу місцевого самоврядування як межової (поворотної) точки стосовно розташування просторових меж вищезазначеної земельної ділянки, зазначених у електронній базі Державного земельного кадастру суміжна межа земельної ділянки кадастровий номер 6825583800:04:003:0033, площею 0,7660 га, яка належить [PERSON] накладається на межі (просторові площини) об`єктів нерухомості, що належать [PERSON] . Зокрема межа накладається на споруду вбиральні, проходить по зовнішній стіні споруди жомової ями, а також проходить на відстані 0,89 м від зовнішньої стіни будівлі сараю. При цьому слід зазначити, що площа накладання меж суміжних земельних ділянок, що знаходиться у користуванні [PERSON] та у власності [PERSON] становить 0,0072 га. Застосовані норми права та висновки суду Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, саме власник земельної ділянки або її користувач має право вимагати усунення відповідних перешкод. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України). Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті). Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України). Згідно приписів статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Згідно із статтею 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. \~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та підтверджується висновком земельно-технічної експертизи, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] частково накладається на споруду вбиральні, проходить по зовнішній стіні споруди жомової ями, а також проходить на відстані 0,89 м від зовнішньої стіни будівлі сараю, площа накладання меж суміжних земельних ділянок, що знаходиться у користуванні [PERSON] та у власності [PERSON] становить 0,0072 га. Дане накладення суміжних земельних ділянок сталося внаслідок встановлення межового знаку у вигляді дерев`яного кілка (поворотної точки) земельної ділянки з кадастровим номером 6825583800:04:003:0033, що належить відповідачу [PERSON] , який встановлено на замовлення останнього. В судовому засіданні після зміни предмету позову, сторона позивача просила усунути перешкоди шляхом зобов`язання саме відповідача [PERSON] привести межі земельної ділянки площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033 у відповідність до просторових меж вищезазначеної земельної ділянки, зазначених у електронній базі Державного земельного кадастру. Суд зауважує, що право [PERSON] , як власника домоволодіння, на користування господарськими будівлями порушено встановленням межового знаку у вигляді дерев`яного кілка (поворотної точки), внаслідок чого сталося накладення земельних ділянок. Даний межовий знак встановлено на замовлення власника суміжної земельної ділянки - відповідача [PERSON] , що доведено належними та допустимими доказами, а тому порушене право підлягає захисту. За таких обставин позовна вимога [PERSON] , викладена 12 грудня 2023 року у заяві про зміну предмету позову про усунення перешкоди в користуванні домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] привести межі земельної ділянки площею 0,7660 га, кадастровий номер 6825583800:04:003:0033 у відповідність до просторових меж вказаної земельної ділянки, зазначених у електронній базі Державного земельного кадастру підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. На підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] , викладені у заяві про зміну предмету позову та підтримані у судовому засіданні про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Крім того, позивачка понесла витрати, пов`язані з оплатою вартості експертизи в сумі 9559,20 грн. Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експертизи, копії квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 9559,20 грн., а також приймаючи до уваги задоволення позову, понесені позивачкою витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved