Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

30\~серпня 2023\~року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовні зазначив, що [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] , має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року було відібрано неповнолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Донька після відібрання перебуває у КНП "Миколаївський обласний будинок дитини", а син [PERSON] перебуває у прийомній родині. Відповідачка ніде не працює, зловживає алкогольними напоями разом зі своїм співмешканцем, нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та догляду за своїми неповнолітніми дітьми. Неодноразові бесіди з відповідачкою не дали результатів, вона продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу за 11 місяців вона не провідувала дітей, не цікавилася їхнім здоров`ям та розвитком. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання матір`ю своїх дітей, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. На підставі зазначеного, просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на користь державної установи, де будуть знаходитися діти або опікуна чи піклувальника, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Представник позивача Швачко С.В. (за довіреністю № 2500/06-18 від 11 вересня 2023 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, через невиконання відповідачкою батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечувала, вважала, що для позбавлення її батьківських прав відсутні правові підстави, оскільки на даний час вона алкогольними напоями не зловживає, у майбутньому обіцяє закодуватися, у будинку вона поприбирала, а тому там вже можуть проживати діти, однак електропостачання та газ у будинку відсутній, через брак грошових коштів, необхідних на переоформлення будинку від попереднього власника та сплату заборгованості. Після відібрання у неї дітей вона з ними не спілкувалася, оскільки син не бажають з нею спілкуватися, а не навідувала їх, через відсутність грошових коштів на проїзд до місця їх перебування. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 23 червня 2009 року, актовий запис №8, відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 березня 2020 року, актовий запис №13, відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 18 червня 2010 року, актовий запис № 16, виданим виконкомом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00039135690 від 04 квітня 2023 року, відомості про батька малолітньої [PERSON] записані у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України (а.с.11). У відповідності до характеристики, наданої старостою Калузького старостинського округу Березнегуватської селищної ради 22 серпня 2023 року, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , у вересні 2022 року її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було вилучено із сім`ї, характеризується вона негативно, зловживає алкоголем, будинок, в якому вона проживає, відключений від електропостачання за борги, протягом року вона жодного разу не звернулася до старости села з метою встановлення місця знаходження її дітей після відібрання. (а.с.23). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 23 серпня 2023 року, проведеного соціальними працівниками Калузького старостинського округу, вбачається, що на момент проведення огляду в будинку відсутня електроенергія за борги, будинок не переоформлений від попереднього власника, потребує ремонту, умови для проживання дітей не створені (а.с.24). Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було відібрано від їх матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та стягнуто з неї на користь державної установи, де будуть знаходитися діти, опікуна чи піклувальника аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 11 серпня 2022 року (а.с.51-53). Наказом № 1-р від 30 вересня 2022 року служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] взято на первинний облік як дітей, які залишилися без батьківського піклування (а.с.12,13). Розпорядженням Баштанської районної військової адміністрації № 167-р від 19 жовтня 2022 року неповнолітнього [PERSON] влаштовано на спільне проживання, навчання та виховання у прийомну сім`ю (а.с.14-15). Рішенням Березнегуватської селищної ради № 105 від 30 вересня 2022 року малолітню [PERSON] влаштовано на повне державне забезпечення, як дитину, позбавлену батьківського піклування, до КНП "Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради (а.с.18). Згідно медичного висновку № 38/1 від 07 грудня 2022 року малолітня [PERSON] має діагноз дитячий церебральний параліч, спастична диплегія в стадії неможливої ходьби, вроджена мікроцефалія (а.с.17,19) Допитані під час судового розгляду свідок [PERSON] , який є старостою села Калуга та соціальний працівник [PERSON] суду показали, що відповідачка проживає на території села Калуга, постійно знаходиться під наглядом, оскільки зловживає алкогольними напоями, не працює, джерела доходу не має, постійно напідпитку, будинок, у якому вона проживає, не доглянутий, вона не дбає і не виховує своїх дітей, які завжди брудні та голодні. По цій причині дітей було вилучено за рішенням суду із сім`ї, однак після цього її поведінка не змінилася, відповідачка навіть не навідувала і не цікавилася долею дітей. Вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, що відповідатиме інтересам дітей. Висновком комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , визначено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка нехтує своїми батьківськими обов`язками, матеріально не допомагає, станом здоров`я не цікавиться, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до них, зловживає алкоголем, веде антигромадський спосіб життя (а.с.30-31). Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої\~статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша\~статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в їх сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачки та свідоме нехтування батьківськими обов`язками, суд доходить висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , однак у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідачки суд відмовляє, оскільки рішенням Березнегуватського районного суду від 05 липня 2022 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2022 року, з [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на користь державної установи, де будуть знаходитися діти, опікуна чи піклувальника. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Позивач при пред`явлені позову був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір за вимогою немайнового характеру, в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved