Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позов обґрунтовує тим, що 01 вересня 2007 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області 01.09.2007 за актовим записом № 207. У шлюбі в них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Життя у шлюбі в них не склалося. На протязі кількох років відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Основна причина розпаду сім`ї - відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння. Через такі відносини між ними, потерпають їх діти. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просив після розірвання шлюбу укладеного між ним та [PERSON] залишити сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з ним, на його самостійному утриманні та на його вихованні. Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що з 2007 року він та [PERSON] про живають у шлюбі. Щодо розірвання шлюбу він заперечень не має. За період шлюбу у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] вже досяг 14 років, тому може самостійно визначити своє місце проживання з одним з батьків. Після фактичного припинення між ним та відповідачкою за зустрічним позовом шлюбних відносин, їх син [PERSON] проживає разом з батьком в [ADDRESS] , адже він прихильний більше до батька, ніж до матері. Син [PERSON] бажає й надалі бути поруч з батьком. Він постійно дбає про синів. Доглядає за ними, готує їм їжу, пере одяг, купує щоденно необхідні для них речі та продукти харчування. Вважає, що син [PERSON] повинен і надалі проживати разом з ним. Враховуючи, що позивачка за первісним позовом не ставить вимогу щодо того з ким після розірвання шлюбу проживатиме їх молодший син [PERSON] , тому він змушений ставити питання про залишення сина [PERSON] , 2013 року народження разом з ним. На даний час син [PERSON] проживає разом з ним та старшим братом за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка за зустрічним позовом, позивачка за первісним позовом проживає за іншою адресою у [ADDRESS] . Він, як батько дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про них, створення для них належних умов проживання та виховання, вважає за необхідне просити та просить залишити сина [PERSON] на його вихованні. Він зобов`язується його утримувати та має змогу забезпечити дитину всім необхідним. Матір дитини - позивачка за первісним позовом влаштовує своє особисте життя таким чином, що місця для дитини в ньому вона не бачить. Однак не має наміру перешкоджати позивачці за первісним позовом у здійсненні її прав та обов`язків щодо їх сина [PERSON] . Позивачкою за первісним позовом, відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] до суду подано заяву, в якій вона вимоги за первісним позовом підтримала, зустрічний позов визнала та просила справу розглядати без її участі. Відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] до суду подано заяву, в якій він погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] , підтримує вимоги, висунуті ним у зустрічному позові та просить справу розглядати за його відсутності. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами первісного позову та зустрічного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення вказаних позовів. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved