Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

08 червня 2023 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Лиска П.О. до Комунального підприємства (КП) «Салтів Водоканал» про стягнення заборгованості з виплати нарахованої заробітної плати в сумі 71\~489,24 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] працював у відповідача з 15.02.2017 року на посаді головного інженера та звільнений 17.06.2022 року за згодою сторін. З грудня 2021 року КП «Салтів Водоканал» почало затримувати виплату заробітної плати або виплачувати її в неповному розмірі, у зв`язку з чим виникла зазначена заборгованість по нарахованій заробітній платі. На неодноразові звернення позивача до бухгалтерії відповідача про виплату заборгованості по заробітній платі, остання не була погашена. Позивачем не\~проведено остаточного\~розрахунку ні\~ в день його звільнення, ні на день звернення з цим позовом до суду. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 12\~000 грн. Подалі представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позов просив задовольнити за заявленими підставами. Ухвалою судді від 12.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на позов, однак надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 23.08.2023 року, посилаючись на те, що позов [PERSON] не визнає та потребує підготовки представника для участі у справі. Подалі представник відповідача до суду не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із зазначеним суд вважає за можливе відповідно до приписів ч.4 ст. 223, ч.2\~ст.247 та \~ст.\~280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1, 3\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що вимагає, зокрема частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У постанові Верховного Суду України від 06.12.2017 у справі № 6-331цс17 зроблено висновок, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначені положення закріплені також статтею 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу №33 від 14.02.2020 року був прийнятий до КП «Салтів Водоканал» з 15.02.2017 року на посаду головного інженера та звільнений з роботи 17.06.2022 року за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ №1 від 17.06.2022). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказував, що в день звільнення та по день подання даного позову з ним не проведено остаточного розрахунку при звільненні. 3 метою захисту порушених прав 13 квітня 2023 року відповідачу було подано адвокатський запит на отримання інформації щодо розміру нарахованої, виплаченої або невиплаченої позивачу заробітної плати. Згідно наданої копії довідки про заборгованість із заробітної плати [PERSON] , завіреної підписами директора підприємства тат головного бухгалтера КП «Салтів Водоканал», заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2021 року по червень 2022 року складає 71\~489,24 грн. із зазначенням помісячної заборгованості: грудень 2021 -13\~200 грн., січень 2022-11365,01 грн., лютий 2022 -11365,01 грн., березень 2022 -7736,90 грн., квітень 2022 -8553,80 грн., травень 2022 року -7603,38 грн., червень 2022 року 11665,14 грн. З огляду на вище зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до\~частин 1,\~2\~статті 15\~ЦПК України\~учасники справи\~мають право\~користуватися правничою\~допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1,\~п.1\~ч.2\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. \~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів\~ частин\~першої -\~шостої статті\~ 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з копії договору про надання правової допомоги від 12.04.2023 року, укладеного між адвокатом Лиска П.О. та Батуліним Ю.О., адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво клієнта та надати інші види правової допомоги з усіх правовідносин, що виникають у останнього на умовах і в порядку, що визначені договором, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору(п.1). Згідно п.8 гонорар адвоката за надання правових послуг по представництву клієнта в суді першої інстанції за його позовом до КП «Салтів Водоканал» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди складає фіксовану суму в розмірі 12000 грн., яка сплачується готівкою або безготівковим способом на розрахунковий рахунок протягом тридцяти днів з дня підписання договору. Згідно п. 10 договору факт надання правової допомоги підтверджується звітом адвоката, наданням допомоги належним чином або актом здачі-приймання. Оплата гонорару на підставі звіту адвоката або рахунку з переліком послуг є підтвердження прийняття таких послуг. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1-1005 від 10 травня 2023 року [PERSON] сплачено на підставі вищевказаного договору про надання правових послуг від 12.04.2023 року 12\~000 грн. Вказаний в договорі про надання правових послуг від 12.04.2023 року розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу не в повному обсязі узгоджується з приписами ст. 137 ЦПК України, обсягом наданої правничої допомоги адвоката, оскільки позов до суду пред`явлений лише про стягнення заборгованості по заробітній платі, а вимог про стягнення моральної шкоди як зазначено в п. 8 договору, в позовній заяві не викладено. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. У постанові\~Верховного Суду у\~справі №\~922/3812/19 викладені висновки із зазначенням того, що\~визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».\~ В постанові Великої Палати Верховного Суду у\~справі №\~910/12876/19 суд зауважив, що\~розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що\~процесуальним законодавством передбачено такі\~основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд також враховує висновки Верховного Суду, які викладені в його постановах у справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18,\~ та\~за №\~648/1102/19\~від 12.02.2020року\~про те,\~що\~витрати на\~надану професійну\~правничу допомогу\~у разі\~підтвердження обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості\~підлягають розподілу\~за результатами\~розгляду справи\~незалежно від\~того,\~чи їх\~уже фактично\~сплачено стороною/третьою\~особою чи\~тільки має\~бути сплачено.\~ За таких\~обставин суд\~вважає достатнім\~розміром суми,\~ що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, 4000 грн., і в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~підпункту 1\~пункту 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~ бюджет\~України\~ прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для працездатних\~осіб \~встановлений у\~розмірі 2684 гривні. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 гривні.

Outcome: partial