Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про стягнення матеріальної моральної шкоди завданої злочином, а саме шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що [PERSON] , 06.12.2021, близько 08 год. 50 хв., керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним самоскидом Renault К460, номерний знак [NUMBER] , рухався по авто дорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» у напрямку від автодороги М-22 «Полтава-Олександрія» до міста Київ. Рухаючись на шляхопроводі на \~ \~ \~ \~334-му кілометрі автодороги М-03 «Київ-Харків- Довжанський», [PERSON] не врахував дорожню обстановку і дорожні умови, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з перешкодою у вигляді автомобіля ВАЗ-2106, номерний знак [NUMBER] з причіпом ЛЕВ 183111, номерний знак [NUMBER] , а також із спеціалізованим вантажним фургоном Renault Master, номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , яка в той момент знаходилася на проїзній частині поруч з автомобілем ВАЗ-2106, номерний знак [NUMBER] , та причіпом ЛЕВ 183111, номерний знак [NUMBER] , отримала наступні тілесні ушкодження: багаточислені переломи кісток лицевого скелету, переломи 1-го ребра справа та тіла грудини, перелом лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, правобічний пневмоторакс, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани та садна шкіри голови, тулубу, кінцівок, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. За вищевказаних обставин причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: - п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Встановлено, що порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної події. За даним фактом Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження №12021170420001285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст.286\~КК України відносно [PERSON] . Кримінальне провадження було розглянуто Полтавським районним судом Полтавської області і обвинуваченого [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. Апеляційною інстанцією апеляційну скаргу представника цивільного відповідача "ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" задоволено частково. Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 1 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення\~статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 979 ЦК України\~визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. У відповідності до ч. 1.\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно до\~ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 25 вищезгаданого закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином витрати на лікування підлягають стягненню з відповідачів. Відповідно ч. 1\~ст. 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Під час досудового розслідування було встановлено, що між страхувальником представництвом «ОНУРТААХХУТТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» та ПАТ СК Українська страхова група був укладений договір № ЕЗ-206478004 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів автомобіля Рено К460, номерний знак [NUMBER] , який був учасником ДТП по вказаному кримінальному провадженню. Згідно даного полісу встановлено межу відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в сумі 260 000,00 грн. Так, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, пов`язану з її лікуванням від отриманих травм та подальшою реабілітацією. Відповідно до фіскальних чеків позивачем в процесі лікування на придбання медичних препаратів та медичних обстежень було витрачено грошові кошти в сумі 15 210 гри. 00 коп. З урахуванням\~викладеного,\~страховиком ПАТСК Українська страхова група повинна бути відшкодована позивачу матеріальна шкода в сумі 15210 грн. 00 коп. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та численних переломів [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні КП 1-ша МКЛ м. Полтави, а потім тривалий час лікувалася амбулаторно і до теперішнього часу триває її реабілітація. Очевидним є те, що ситуація в якій позивач опинилася спричинила їй сильний фізичний біль, значні та тривалі душевні страждання і призвела до-вимушених негативних змін у моєму житті, пов`язаних з тривалим та вартісним лікуванням, неможливістю займатися звичними справами, роботою і певний час повністю бути залежною від близьких. Подія ДТП, яка сталася внаслідок грубого порушення ПДР України обвинуваченим та її наслідки викликають у позивача до теперішнього часу негативні емоції, переживання та спогади від пережитого Вказана подія порушила її подальші життєві плани та перспективи, вплинула на відчуття душевного та соціального достатку. З вказаного слідує, що події, які є предметом даного цивільного позову, виникли поза волевиявленням позивача і призвели до порушень в її особистому благополуччі, зруйнували звичні та оптимальні для неї якість життєдіяльності, призвели до накопичення негативних емоцій та емоційного напруження, а отже стали наслідком переживань морально-етичного змісту і спричинили позивачу душевні страждання, яку позивач оцінює у 100000,00 грн. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У даному випадку моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Стаття 23 ЦКУ\~передбачає, що ступінь вини при визначенні відшкодування враховується тільки в тому випадку, якщо вина є підставою для відшкодування. У зв`язку з викладеним позивачка оцінює спричинену їй моральну шкоду з Представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» в сумі 99239,50 грн., які просить стягнути. Окрім цього, відповідно до ст. 26' «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "р" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплети за шкоду, заподіяну здоров?ю. Таким чином, страховиком ПАТ СК "Українська страхова група" повинна також бути відшкодована позивачу моральна шкода в сумі 760 грн. 50 коп., ( 5 відсотків від виплати за заподіяну шкоду здоров`ю в сумі 15 210 грн. 00 коп.). Згідно частини 2 статті 1187 ЦІК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під час досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Renault К460 д.н.з. [NUMBER] є представництво «ОНУРТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» і працівником якого є обвинувачений [PERSON] та який на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові (службові) обов`язки. Таким чиною, беручи до уваги вищевикладене, решта заподіяної позивачу моральної шкоди в сумі 99 239 грн. 50 коп. повинна бути відшкодована представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», оскільки була завдана його працівником ( [PERSON] ) під час виконання ним трудових (службових) обов`язків. Представник позивача позов підтримав та прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ СК «Українська страхова група» надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав відзив, згідно якого останній зазначив, що [PERSON] до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась та жодних документів не надавала, а тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню. Також зазначив, що позивачем не підтверджено витрати на лікування. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що Події, які є предметом даного цивільного позову, виникли поза їїволевиявленням і призвели до порушень в її особистому благополуччі,. зруйнували звичні та оптимальні для неї якість життєдіяльності, призвели до накопичення негативних емоцій та емоційного напруження, а отже, стали наслідком переживань морально-етичного змісту і спричинили душевні страждання (моральну шкоду), яку оцінює в 100 000 грн. 00 коп. Окрім цього, відповідно до ст. 26' «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "р" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплети за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, страховиком ПАТ СК "Українська страхова група" повинна також бути відшкодована їй моральна шкода в сумі 760 грн. 50 коп., ( 5 відсотків від виплати за заподіяну шкоду здоров`ю в сумі 15 210 грн. 00 коп.). Згідно частини 2 статті 1187 ЦІК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під час досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Renault К460 д.н.з. [NUMBER] є представництво «ОНУРТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» і працівником якого є обвинувачений [PERSON] та який на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові (службові) обов`язки. Таким чиною, беручи до уваги вищевикладене, решта заподіяної їй моральної шкоди в сумі 99 239 грн. 50 коп. повинна бути відшкодована представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», оскільки була завдана його працівником ( [PERSON] ) під час виконання ним трудових (службових) обов`язків. На думку представника відповідача відсутність звернення потерпілої Сліпко 1А. Ло страховика ПАТ СК "Українська страхова група" з заявою про виплату страхового відшкодування позбавляє її можливості звернутися з вимогами до страховика про його виплату у порядку позовного провадження, а ці вимоги без такого звернення с передчасними і безпідставними, а отже, не підлягають задоволенню повному обсязі. Вказаний аргумент представника є безпідставними і суперечить усталеній судовій практиці та правовій позиції викладеній у постанові від 11.12.2019 у справі N? 465/4287/15, де Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону N?1961-IV не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Вказана правова позиція також відображена у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі N? 756/3004/18, від 02.06.2021 року у справі N? 447/1403/19, від 12.02.2021 року у справі N? 910/6013/20, від 05.10.2022 року у справі N? 208/4598/21, від 16.02.2022 року у справі N? 554/3246/18, від 07.02.2022 року у справі N? 686/14368/19. II. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування страховиком витрат на лікування у розмірі 15 210,00 грн. В той же час, представником відповідача визнаються витрати на лікування позивача, які відображено у фіскальних чеках N? 1479 від 13.01.2021 року на суму 540,90 грн., та від 04.02.2021 року на суму 611,00 грн., а загалом на суму 1151,90 грн. Окрім цього, представником відповідача проведено розрахунок відшкодування моральної шкоди, яку має виплатити страховик ( з розрахунку 5% від суми витрат на лікування, які ним визнаються) і вказана виплата, на його думку, має складати 1151,90*5% = 57,60 грн. Але, після проведення розрахунку, відповідач прохає і в цій виплаті відмовити у зв`язку з її безпідставністю. Вказані аргументи відповідача не заслуговують на увагу з огляду на наступне: Так, згідно виписки із медичної карти № 7363 стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , остання перебувала на стаціонарному лікуванні 1-ої МКЛ м. Полтави з 06.12.2021 року по 24.12.2021 року. За період перебування у лікувальному закладу 15.12.2021 року хворій [PERSON] було проведено хірургічне (оперативне) втручання, пов`язане з встановленням імплантів для остеосинтезу кісток лівої гомілки, що відображено у висновку судово-медичної експертизи М? 30 від 12.01.2021 року щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON] . З метою проведення вказаного оперативного втручання 14.12.2021 року [PERSON] згідно рахунку № 1412/04 від 14.12.2021 року було у ФОП [PERSON] придбано комплект імплантів для остеосинтезу кісточок гомілки на суму 12 200,00 грн., що підтверджується та узгоджується з копією фіскального чеку від 14.12.2021 року долученого до позовної заяви. Решта лікувальних препаратів, які відображено у фіскальних чеках долучених до позовної заяви на суму 1 858,10 грн., було придбано позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] на території 1-ої МКЛ м Полтави, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 06.12.2021 року по 24.12.2021 року, що узгоджується з обставинами, викладеними у позові та характером призначеного їй лікування. Отже, розмір витрат на лікування позивача [PERSON] у сумі 15 210, 00 грн. підтверджений належними та допустимими доказами і має бути стягнутий з відповідача ПАТ СК "Українська страхова група" судовим рішенням. Таким чином, доводи та аргументи наведені представником відповідача ПАТ СК "Українська страхова група" Пешковим О.О. у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду при розгляді справи. Представник відповідача представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» до суду не з`явився з невідомих причин, хоча вчасно був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився викликався належним чином. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Згідно із\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), але в цьому конкретному випадку страхова сума перекриває завдану матеріальну шкоду. Виниклі правовідносини по завданню шкоду регулюються положеннями ч.2\~ст. 1188 ЦК України: Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При відшкодуванні моральної шкоди вважаю необхідним урахувати п.4\~Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: Відповідно до\~ст. 137 ЦПК\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач вважає, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] , 06.12.2021, близько 08 год. 50 хв., керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним самоскидом Renault К460, номерний знак [NUMBER] , рухався по авто дорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» у напрямку від автодороги М-22 «Полтава-Олександрія» до міста Київ. Рухаючись на шляхопроводі на \~ \~ \~ \~334-му кілометрі автодороги М-03 «Київ-Харків- Довжанський», [PERSON] не врахував дорожню обстановку і дорожні умови, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з перешкодою у вигляді автомобіля ВАЗ-2106, номерний знак [NUMBER] з причіпом ЛЕВ 183111, номерний знак [NUMBER] , а також із спеціалізованим вантажним фургоном Renault Master, номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , яка в той момент знаходилася на проїзній частині поруч з автомобілем ВАЗ-2106, номерний знак [NUMBER] , та причіпом ЛЕВ 183111, номерний знак [NUMBER] , отримала наступні тілесні ушкодження: багаточислені переломи кісток лицевого скелету, переломи 1-го ребра справа та тіла грудини, перелом лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, правобічний пневмоторакс, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани та садна шкіри голови, тулубу, кінцівок, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. За вищевказаних обставин причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: - п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Встановлено, що порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної події. За даним фактом Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження №12021170420001285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст.286\~КК України відносно [PERSON] . Кримінальне провадження було розглянуто Полтавським районним судом Полтавської області і обвинуваченого [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. Апеляційною інстанцією апеляційну скаргу представника цивільного відповідача "ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" задоволено частково. Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Під час досудового розслідування було встановлено, що між страхувальником представництвом «ОНУРТААХХУТТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» та ПАТ СК Українська страхова група був укладений договір № ЕЗ-206478004 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів автомобіля Рено К460, номерний знак [NUMBER] , який був учасником ДТП по вказаному кримінальному провадженню. Згідно даного полісу встановлено межу відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого в сумі 260 000,00 грн. Так, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, пов`язану з її лікуванням від отриманих травм та подальшою реабілітацією. Відповідно до фіскальних чеків позивачем в процесі лікування на придбання медичних препаратів та медичних обстежень було витрачено грошові кошти в сумі 15 210 гри. 00 коп. З урахуванням\~викладеного,\~страховиком ПАТСК Українська страхова група повинна бути відшкодована позивачу матеріальна шкода в сумі 15210 грн. 00 коп. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та численних переломів [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні КП 1-ша МКЛ м. Полтави, а потім тривалий час лікувалася амбулаторно і до теперішнього часу триває її реабілітація. Очевидним є те, що ситуація в якій позивач опинилася спричинила їй сильний фізичний біль, значні та тривалі душевні страждання і призвела до-вимушених негативних змін у моєму житті, пов`язаних з тривалим та вартісним лікуванням, неможливістю займатися звичними справами, роботою і певний час повністю бути залежною від близьких. Подія ДТП, яка сталася внаслідок грубого порушення ПДР України обвинуваченим та її наслідки викликають у позивача до теперішнього часу негативні емоції, переживання та спогади від пережитого Вказана подія порушила її подальші життєві плани та перспективи, вплинула на відчуття душевного та соціального достатку. З вказаного слідує, що події, які є предметом даного цивільного позову, виникли поза волевиявленням позивача і призвели до порушень в її особистому благополуччі, зруйнували звичні та оптимальні для неї якість життєдіяльності, призвели до накопичення негативних емоцій та емоційного напруження, а отже стали наслідком переживань морально-етичного змісту і спричинили позивачу душевні страждання, яку позивач оцінює у 100000,00 грн. У зв`язку з викладеним позивачка оцінює спричинену їй моральну шкоду з Представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» в сумі 99239,50 грн., які просить стягнути. Страховиком ПАТ СК "Українська страхова група" повинна також бути відшкодована позивачу моральна шкода в сумі 760 грн. 50 коп., ( 5 відсотків від виплати за заподіяну шкоду здоров`ю в сумі 15 210 грн. 00 коп.). Під час досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Renault К460 д.н.з. [NUMBER] є представництво «ОНУРТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» і працівником якого є обвинувачений [PERSON] та який на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові (службові) обов`язки. Беручи до уваги вищевикладене, решта заподіяної позивачу моральної шкоди в сумі 99 239 грн. 50 коп. повинна бути відшкодована представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», оскільки була завдана його працівником ( [PERSON] ) під час виконання ним трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частин першої - третьої\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до преамбули\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-IV\~(далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України) У зв`язку з викладеним у задоволенні позову до ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» слід відмовити. Відповідачі після події зовсім не цікавився станом здоров`я позивачки, жодним чином їй не допомагав. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)\~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)\~у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна (шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)\~якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)\~якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3)\~в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику р справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до положень\~Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Звернути увагу судів на те, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із\~законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у. порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1)\~наявність моральної шкоди; 2)\~протиправність діяння її заподіювана; 3)\~наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана; 4)\~наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно вимог ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верхового суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки позивачка отримала ушкодження здоров`я, в її житті настали вимушені зміни пов`язані з необхідністю лікування, позивачка і досі продовжує реабілітацію, що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок протиправних дій відповідача, котрий керував джерелом підвищеної небезпеки. Вина [PERSON] встановлена вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року по справі №545/1048/22, який набрав законної сили 22.08.2023 року. Факт ДТП та отримання позивачкою ушкодження здоров`я підтверджується доказами по справі, тому похідні факти, такі як шок, страх та фізичний біль не підлягають доказуванню. Тривале лікування вплинуло на зміну усталеного способу життя позивачки, що неминуче тягне за собою моральні страждання. Між протиправними, винними діями [PERSON] та вимушеними змінами в житті позивачки, які спричинили їй моральну шкоду є прямий причинний зв`язок. Приймаючи рішення в частині стягнення моральної шкоди суд дотримуючись принципів розумності і справедливості, вважає достатньою суму 99239,50 грн. моральної шкоди пов`язаної із моральними стражданнями у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Питання судового збору підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору. Так підлягає до стягнення з ПАТ СК «Українська страхова група» (код ЄДРПОУ 30859524, 03038, Україна, м. Київ, вул. Федорова Івана,32А) на користь держави 2147,20 грн. судового збору за дві вимоги майнового та немайнового характеру. Підлягає стягненню з Представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ве САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» ( ЄДРПОУ 26579227, юридична адреса: 79037, м.Львів, вул. Б.Хмельницького,212, корп.2) на користь держави 1073,60 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру щодо стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: approved