Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

12.12.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , котрий заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7240 га, яка розташована в [ADDRESS] . Спадкоємців за законом першої черги згідно ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] немає, оскільки він за життя не був одружений та дітей не мав. Окрім того, спадкоємці, які прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні. За вказаних обставин, позивач [PERSON] , як рідна сестра спадкодавця, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом на підставі ст. 1262 ЦК України. Однак, протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач не звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, оскільки мала значні проблеми зі здоров`ям та була змушена звернутися до лікувального закладу, де їй було призначено лікування. У медичному закладі, а саме у КНП «Липовецька міська лікарня» Липовецької міської ради позивач перебувала з 11.04.2022 по 21.04.2022, з 08.07.2022 по 19.07.2022 та з 28.10.2022 по 07.11.2022. Окрім того, станом на день смерті [PERSON] були чинні зміни у законодавстві щодо перебігу строку для прийняття спадщини, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі по тексту - Постанови) до загальних шести місяців на прийняття спадщини додано ще чотири місяці та спадкоємці мали десять місяців на те, щоб прийняти спадщину або відмовитися від неї. В подальшому, при зверненні до органів нотаріату, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Манус В.В. надала відповідь № 208/1-16 від 06.12.2023, з якої убачається, що оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, позивачу рекомендовано звернутися до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За вказаних обставин, у зв`язку з триваючою хворобою та змінами у законодавстві щодо перебігу строку для прийняття спадщини, позивач [PERSON] не мала змоги своєчасно в установлений строк подати заяву про прийняття спадщини, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 18.12.2023 відкрито провадження у справі № 141/917/23 та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2024, витребувано у Немирівській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце судового засідання, 18.01.2024 в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника не направила. Натомість, 18.01.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Панасюк Н.А. від 18.01.2024 про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, 18.01.2024 в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника не направила. При цьому, 16.01.2024 до суду надійшла заява Оратівської селищної ради Вінницької області № 180/03.01-11 від 12.01.2024 про розгляд справи № 141/917/23 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/917/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 29.08.1949 Прибережнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області, [INFO] народилась [PERSON] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Оратівським сільЗАГС Іллінецького району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] одружились 16.07.1970, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 16.07.1970 зроблено відповідний запис за № 10. Після реєстрації одруження присвоєно дружині прізвище « [PERSON] ». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041381614 від 13.09.2023, виданого Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народився [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2022, виданого Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] в смт Оратів Вінницького району Вінницької області, про що 07.04.2022 складено відповідний актовий запис № 72. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 022774, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7240 га, яка розташована на території Оратівської селищної ради, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з довідки № 225 від 26.09.2023, виданої виконкомом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницької області № 86 померлий [PERSON] народився [INFO] в с. Прибережне Оратівського району Вінницької області та з 05.09.2005 по день смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На час відкриття спадщини за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, не значиться. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75293532 від 27.12.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Як вбачається з медичної документації, зокрема, довідки № 387, виданої КНП «Липовецька міська лікарня» Липовецької міської ради, [PERSON] , [INFO] , знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 11.04.2022 по 21.04.2022 з приводу Дз: Залишкові явища ГРВІ у вигляді гострого риносинусита поствірусного. Гострий двобічний сольпіоотит. Також згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.07.2023, виданої КНП «Липовецька міська лікарня» Липовецької міської ради, [PERSON] , [INFO] , знаходилась на стаціонарі в період з 08.07.2022 по 19.07.2022. Повний діагноз: ІЖС атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Ризик 2 гіпертензивне серце. Гіпертрофія лівого шлуночка. Окрім того, відповідно до довідки № 388, виданої КНП «Липовецька міська лікарня» Липовецької міської ради, [PERSON] , [INFO] , знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 28.10.2022 по 07.11.2022 з приводу Дз: Закрита травма носа ( в побуті). Гематома переділки носа. 28.10.2022 проведена операція дренування та видалення гематоми з послідуючою тампонадою носа. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Манус В.В. вих. № 208/01-16 від 06.12.2023, у зв`язку з тим, що позивачем пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з метою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч. 2-3 ст. 1272 ЦК України). Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Згідно диспозиції вказаної норми закону, у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Разом із тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та діє і по даний час. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі по тексту Постанова). Відповідно до зазначеної Постанови з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, пунктом 3 даної Постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив висновок, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Таким чином, відповідно до висловленої позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, строк для прийняття спадщини визначається виключно згідно положень ЦК України. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» виключено пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. Як установлено судом та стверджує позивач у позові, остання не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки мала значні проблеми зі здоров`ям у зв`язку з тривалою хворобою, а також у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Таким чином, із системного аналізу чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини у співвідношенні із наданими позивачем доказами на обґрунтування заявлених позовних вимог, які містяться у матеріалах справи, суд доходить висновку про доведеність позивачем поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , у зв`язку із тривалою хворобою позивача, а також у зв`язку із суперечливими положеннями законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця, що призвело до неможливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини у передбачений ст. 1270 ЦК України строк. За вказаних фактичних обставин справи № 141/917/23, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем та той факт, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (інших спадкоємців ні судом, ні нотаріусом не встановлено, спадкова справа не заведена), суд доходить переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved