Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Мукачівської міської ради та Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що під час спільного проживання позивача із відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом із 2020 року. Після припинення шлюбних відносин син залишився на повному вихованні та утриманні позивача, а відповідач, у свою чергу, не бере ніякої участі у вихованні сина. Останнім часом відповідач взагалі не спілкується із сином, не приймає жодної участі у його матеріальному забезпеченні та вихованні, взагалі на цікавиться долею своєї дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів свого сина, позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, просить суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, суд ухвалив на підставі ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та, згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження від 23.12.2010 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Із паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] (а.с. 12). Відповідно до довідки про доходи №11/129 від 31.07.2023 року, [PERSON] працює у в/ч [NUMBER] на посаді військовослужбовця і за період з 08.2022 року по 07.2023 року отримала загальну суму доходів у розмірі 527 055,43 гривень (а.с. 14). Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради за №331/01-36/42-24 від 18.01.2024 року, останні вважаєють доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої сина [PERSON] , [INFO] , а тому суд вважає, що існують підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо останнього.

Outcome: approved