Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

[PERSON] \~через свого\~представника звернулася\~до суду\~з даним\~позовом.\~Свої позовні\~вимоги мотивувала\~тим,\~що 13\~січня 2022\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.\~В.\~було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№4153,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» заборгованості\~за кредитним\~договором №3426002,\~укладеним 07\~червня 2021\~року між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«МІЛОАН»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~на підставі\~договору факторингу\~№ 29-11-102\~від 29\~листопада 2021\~року є ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. 23 лютого 2022 року відкрите виконавче провадження. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Кредитна заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинений за відсутності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача. Крім того позивач зазначає, що він не отримав жодної вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 17000,00 грн. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 14\~листопада 2023\~року було\~відкрите спрощене\~позовне провадження\~у справі\~без повідомлення\~(виклику)\~осіб,\~до участі\~у справі\~залучено як\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору,\~на стороні\~відповідача:\~приватного нотаріуса\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личука\~Т.\~В., приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В. ТОВ «Вердикт Капітал» подало відзив на позовну заяву, в якому заперечувало щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що заборгованість є безспірною, оскільки позивачем в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань в спростування даної обставини. Крім того, товариством були надані нотаріусу всі необхідні документи на підтвердження існуючої заборгованості. Разом з тим, позивач не надає суду ні доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань, ні альтернативного розрахунку заборгованості, а лише наголошує, що відповідач не надав належних документів та не довів розмір існуючої заборгованості. Крім того відповідач також надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в якому зазначив, що розмір правничої допомоги є не співмірним обсягу наданих послуг, складністю справи, її розмір є завищеним, до позовної заяви не надано документів на підтвердження витрат понесених на правничу допомогу, а також відсутні документи на підтвердження оплати таких витрат. Відповідь на\~відзив до суду не надходив. Треті особи своїх пояснень не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено,\~що 13\~січня 2022\~року приватним нотаріусом\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.\~В.\~вчинений виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№4153,\~про стягнення\~з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3426002 від 07 червня 2021 року, укладеним [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року є ТОВ «Вердикт Капітал», на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 29 листопада 2021 року по 17 грудня 2021 року на суму 48 190,90 грн, в тому числі: 13660,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 34530,90 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, на загальну суму 48690,90 грн. На підставі цього виконавчого напису 23 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження №68780130. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, виконавчий напис було вчинено 13 січня 2022 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Як установлено судом, 07 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» укладений кредитний договір № 3426002. Цей договір не був посвідчений нотаріально, а тому вказаний договір не може бути підставою для вчинення виконавчого напису, відповідно наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. Слід відмітити, що відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Крім того, судом установлено, що наказом Міністерства юстиції від 14 квітня 2021 року №1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05 квітня 2021 року №2 та на підставі підпункту «е» пункту 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з неодноразовим порушення законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановленні рішенням судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане на ім`я [PERSON] анульоване. Виконавчий напис було вчинено 13 січня 2022 року, тобто після анулювання свідоцтва. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом може бути громадянин України, якому присуджено ступінь вищої юридичної освіти не нижче магістра, який володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного\~Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат» анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю є підставою для припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. З наведеного слідує, що вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією, яка може вчинятися лише нотаріусом, тобто особою, яка має діюче свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. В той же час оспорюваний виконавчий напис вчинено особою, яка не мала права на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ч.8\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. Позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір № 21-08-23/1 про надання правничої допомоги від 21 серпня 2023 року, акт прийому передачі наданих послуг від 22 серпня 2023 року на суму 17 000,00 грн, детальний опис робіт від 22 серпня 2023 року, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. За змістом умов договору про надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 17000,00 грн. Оплата правової допомоги здійснюється шляхом післяплати протягом 5-ти днів з дня оголошення судом першої інстанції рішення, незалежно від розгляду справи. 22 серпня 2023 року адвокатом та [PERSON] складений акт прийому-передачі наданих послуг за яким адвокат надавав такі послуги: усна консультація - 1000 грн, складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 10000,00 грн, складання заяви про забезпечення позову - 4000,00 грн, витребування у приватного виконавця додаткових документів, які не були розмішені в електронному реєстрі виконавчих проваджень - 2000,00 грн. Відповідач подав клопотання про зменшення розміру судових витрат, вказуючи, що вони не відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їх розміру, їх розмір є неспівмірним із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг. Зазначає, що справа не є складною, а тому слід відмовити в стягненні цих витрат. Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи. Разом з тим, суд враховує, що до складу наданих послуг входить складання заяви про забезпечення позову (вартість 4000,00 грн), яка в межах цієї справи не подавалася. Крім того суд враховує, що справа дійсно є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, а тому з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі викладеного,

Outcome: approved