Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено два кредитні договори: 25.08.2021 на підставі кредитного договору №1001955749201 видано кредит у розмірі 100 000,00 грн та 19.11.2021 на підставі кредитного договору №1002020765001 видано кредит у розмірі 100 000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином. Її заборгованість перед позивачем станом на 20.06.2023 склала: - за кредитним договором від 25.08.2021 №1001955749201: 141 810,79 грн, з яких 91 453,94 грн - заборгованість за кредитом, 11,20 грн - заборгованість за процентами, 50 345,65 грн - заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 19.11.2021 №1002020765001: 150 824,76 грн, з яких 99 782,40 грн - заборгованість за кредитом, 13,04 грн - заборгованість за процентами, 51 029,32 грн - заборгованість за комісією. Позивач вказує, що він направив письмову вимогу відповідачу, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості, а також просив вирішити питання щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору у розмірі 4 389,53 грн. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та роз`яснено їм права, передбачені ст. 178-180, 191 ЦПК України. Відповідач була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Протягом визначеного судом строку сторони клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подали. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд установив такі обставини. Відповідач 25.08.2021 підписала анкету №1001955749201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 100 000,00 грн на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с. 2 зворот). Суд звертає увагу, що у цьому договорі не деталізовано період нарахування комісії у розмірі 2,99%, що дає підстави розуміти, що комісія нараховується один раз у розмірі 2,99 % від суми кредиту у розмірі 2 990,00 грн. 25.08.2021 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, у якому викладені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с. 3 зворот). Зокрема в паспорті споживчого кредиту зазначено, що комісія в розмірі 2,99 % нараховується щомісячно від суми кредиту. При цьому суд звертає увагу, що розмір шрифту указаного документа є суттєво меншим 11 друкарських пунктів, який як мінімально допустимий затверджений для текстів договорів постановою Правління Національного банку України від 22.01.2021 № 7 «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг». Зазначене ускладнює прочитання змісту паспорта споживчого кредиту. Також суд враховує правовий висновок ОП КЦС, викладений у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, відповідно до якого ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Згідно з платіжною інструкцією від 25.08.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача 100 000,00 грн кредитних коштів за договором від 25.08.2021 №1001955749201 (а.с. 26). На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом позивач надав розрахунки заборгованості станом на 20.06.2023, з яких вбачається, що за кредитним договором від 25.08.2021 №1001955749201 позивач за тілом кредиту погасила 8 546,06 грн, залишилася заборгованість 91 453,94 грн; за процентами погасила 6,91 грн, залишилася заборгованість 11,20 грн; за комісією погасила 15 048,50 грн, залишилася заборгованість 50 345,65 грн (а.с. 27-28). Із розрахунку вбачається, що позивач нараховував відповідачу щомісячно комісію у розмірі 2990,00 грн, хоча самим кредитним договором щомісячне нарахування комісії не було передбачено. Згідно з банківською випискою за цим кредитом позивач внесла на погашення кредитної заборгованості грошові кошти в розмірі 23 600,00 грн, які зараховувалися позивачем на погашення тіла кредиту, процентів та комісії (а.с. 30-31). Позивач направив відповідачу письмову вимогу від 21.06.2023 про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 141 810,79 грн (а.с. 23 зворот-24). Також 19.11.2021 відповідач підписала анкету №1002020765001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 100 000,00 грн на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с. 5 зворот). У вказаній анкеті так само не деталізовано період нарахування комісії в розмірі 2,99%. 19.11.2021 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, у якому викладені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с. 6 зворот). Зокрема у паспорті споживчого кредиту зазначено, що комісія в розмірі 2,99 % нараховується щомісячно від суми кредиту. У цьому документі розмір шрифту також є суттєво меншим 11 друкарських пунктів, що ускладнює його прочитання. Згідно з платіжною інструкцією від 19.11.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача 100 000,00 грн кредитних коштів за договором від 19.11.2021 №1002020765001 (а.с. 26 зворот). На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом позивач надав розрахунки заборгованості станом на 20.06.2023, з яких вбачається, що за кредитним договором від 19.11.2021 №1002020765001 позивач за тілом кредиту погасила 435,20 грн, залишилася заборгованість 99 782,40 грн; за процентами погасила 4,93 грн, залишилася заборгованість 13,04 грн; за комісією погасила 5 980,00 грн, залишилася заборгованість 51 029,32 грн (а.с. 28 зворот - 29). Із цього розрахунку так само вбачається, що позивач нараховував відповідачу щомісячно комісію в розмірі 2990,00 грн, хоча самим кредитним договором щомісячне нарахування комісії не було передбачено. З банківської виписки за цим кредитом вбачається, що позивач внесла на погашення кредитної заборгованості кошти в розмірі 6200,09 грн (а.с.30-31). Позивач направив відповідачу письмову вимогу від 21.06.2023 про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 150 824,76 грн (а.с. 22 зворот). Вирішуючи спір по суті суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III) банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон «Про споживче кредитування» № 1734-VIII. У статті 1 Закону № 1734-VIII наведено визначення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності) (ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-VIII). Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (далі - Правила). Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Так, між сторонами 25.08.2021 та 19.11.2021 були укладені кредитні договори, які є споживчими, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти угоду про надання споживчого кредиту на запропонованих нею умовах, указаних у заявах позивача №1001955749201 та 1002020765001. З цих анкет - заяв вбачається домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99%. При цьому відсутня умова про періодичність сплати вказаної комісії, отже слід розуміти, що сторони узгодили розмір комісії за весь період кредитування в розмірі 2999,00 грн. Однак з графіків платежів, розрахунку заборгованості, виписок по банківському рахунку вбачається, що позивач щомісяця нараховував та стягував з відповідача комісію за обслуговування кредиту за кожним з кредитних договорів у розмірі 2990,00 грн. Згідно з п. 5.7.3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно у розмірі, указаному в Заяві на приєднання до Договору від початкової суми Споживчого кредиту. Надана суду Публічна пропозиція на укладення договору не містить підпису відповідача. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Публічну пропозицію на укладення договору, яка міститься в матеріалах даної справи, не можна розцінювати як частину кредитних договорів, укладених між сторонами 25.08.2021 та 19.11.2021 шляхом підписання Заяв на приєднання до договору, оскільки ця Публічна пропозиція не містить підпису відповідача, отже не була з відповідачем погоджнена. Даний висновок суду узгоджується з висновками постанови ВП ВС під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та призвів би до покладання на слабшу сторону - споживача - невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Отже у правовідносинах сторін має місце двозначність в тлумаченні умови укладеного між сторонами кредитного договору. Вирішуючи цю двозначність суд виходить з того, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України № 1023-XI «Про захист прав споживача» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. При цьому суд, з огляду на вищевказані положення законодавства України, чинного на час укладення оспорюваного договору між позивачем та відповідачем, не заперечує право банку встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно), що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Разом з тим, до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 11 Закону № 1023-XII цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734-VIII. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір комісії відповідно до графіку платежів за весь період кредитування за кожним кредитним договором становить 107 640,00 грн (2990,00 грн х 36 місяців), що більше розміру кредитів, отриманих відповідачем на власні споживчі потреби. Такі умови вочевидь не можна визнати справедливими та розумними. Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які позивач надав відповідачу за кожним із кредитних договорів. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи не містять будь-якого опису послуг, які надано відповідачу за таку плату. Ураховуючи вищевикладене, суд виснує, що позивач не довів, що сторони при укладанні кредитного договору домовилися про сплату відповідачем комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99% від суми кредиту (2990,00 грн) щомісячно. Відповідно до заяв відповідача на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб комісія за обслуговування кредиту становить 2,99% грн за весь період кредитування. З огляду на викладене суд дійшов висновку про безпідставність стягнення позивачем з відповідача комісії у розмірі 12058,50 грн (15048,50 грн - 2990,00 грн) за кредитним договором від 25.08.2021 №1001955749201 та в розмірі 2990,00 грн (5980,00 грн - 2990,00 грн) за кредитним договором від 19.11.2021 №1002020765001. Тому суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача заборгованості за комісіями в розмірі 50 345,65 за кредитним договором від 25.08.2021 №1001955749201 та в розмірі 51029,32 грн за кредитним договором від 19.11.2021 №1002020765001. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитів та процентами суд зазначає таке. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 25.08.2021 №1001955749201 станом на 20.06.2023 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 91453,94 грн, за процентами - 11,2 грн, усього 91 465,14 грн; за договором від 19.11.2021 №1002020765001 станом на 20.06.2023 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 99 782,40, за процентами - 13,04 грн, усього 99 795,44 грн. Оскільки суд дійшов висновку про неправомірність та безпідставність списання позивачем внесених відповідачем на погашення кредитів коштів в рахунок погашення комісії, то суд зараховує ці коштів на погашення тіла кредиту та відсотків. Таким чином суд зменшує розмір заборгованості за кредитом від 25.08.2021 №1001955749201 (91465,14 грн) за рахунок протиправно списаної позивачем комісії (у розмірі 12 058,50 грн) з 91 465,14 грн до 79 406,64 грн. За кредитом від 19.11.2021 №1002020765001 суд зменшує заборгованість (99 795,44 грн) за рахунок протиправно списаної банком комісії (у розмірі 2 990,00 грн) з 99 795,44 грн до 96 805,44 грн. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №766/8096/20, провадження №61-15716св20. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 25.08.2021 №1001955749201 у розмірі 79 406,64 грн, за кредитним договором від 19.11.2021 №1002020765001 у розмірі 96 805,44 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив позовні вимоги у розмірі 292 635,55 грн, з яких судом задоволено вимоги у розмірі 176 212,08 грн, що складає 60,21 % від ціни позову. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 4 389,53 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 642,94 грн, що дорівнює 60,21 % від сплаченого судового збору. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial