Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачана їх користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 05.05.2020 року відповідач уклала Договір № 2030146435 з АТ «ОТП Банк», відповідно до якого отримала кредитні кошти у розмірі 14075 грн. на споживчі потреби. Згідно договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 року до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами згідно з реєстром боржників, в тому числі і до договору, укладеному з відповідачем. Тобто, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 26501,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13826,31 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 12674,91 грн. Жодних штрафних санкцій з моменту отримання права вимоги Позивач не нараховував. Таким чином, просить стягнути наявну заборгованість з відповідача. 07.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач відзиву та заперечень на позовну заяву не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. Третя особа - Акціонерне товариство "ОТП Банк"- про час та місце проведення судового засідання повідомлений належний чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2020 року відповідач уклала Договір № 2030146435 з АТ «ОТП Банк», відповідно до якого отримала кредитні кошти у розмірі 14075 грн. на споживчі потреби (а.с. 5-7). 21.10.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на суму 26501,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13826,31 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 12674,91 грн. (а.с. 11-19). 28.06.2023 року позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості, повідомив останнього про зміну кредитора, та надав реквізити для погашення боргу (а.с. 21). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально, тому підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Враховуючи, що позивач надав договір № 42649746 про надання правової допомоги від 22.09.2023 року, Детальний опис робіт, акт про підтвердження факту надання правової допомоги, додаткову угоду № 002592813486 (а.с. 32-38), враховуючи складність справи та співмірність заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 7500 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved