Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

у вересні2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 12.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з 22.05.2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року в справі № 752/15329/16-ц. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає дитині. При цьому, [PERSON] офіційно не працевлаштований, постійного місця роботи не має, однак, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами та непрацездатних осіб на утриманні не має. В зв`язку з викладеним, а також з огляду на те, що середня сума щомісячних витрат на утримання, виховання і розвиток дитини становить 9 000,00 грн-10 000,00 грн, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою від 09.11.2023 року, після передачі за підсудністю із Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 29.11.2023 року (а.с. 95). Ухвалою від 29.11.2023 рокуз метою дотримання реалізації права відповідача на подання відзиву, відкладено судовий розгляд вказаної справи на 23.01.2024 року (а.с. 101). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, щоз 22.05.2015 року сторони перебували в шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року в справі № 752/15329/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] є здоровою та працездатною особою, офіційно не працює, при цьому, інших неповнолітніх дітей, чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Згідно зіст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зіст.182СКУкраїнипривизначенні розміруаліментів судвраховує:стан здоров`ята матеріальнестановище дитини;стан здоров`ята матеріальнестановище платникааліментів;наявність уплатника аліментівінших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина;наявність направі власності,володіння та/абокористування у платника аліментівмайна тамайнових прав,у томучислі рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів,виключних правна результатиінтелектуальної діяльності,корпоративних прав;доведені стягувачемаліментів витратиплатника аліментів,у томучислі напридбання нерухомогоабо рухомогомайна,сума якихперевищує десятикратнийрозмір прожитковогомінімуму дляпрацездатної особи,якщо платникомаліментів недоведено джерелопоходження коштів;інші обставини,що маютьістотне значення. Розміраліментів маєбутинеобхіднимта достатнімдлязабезпеченнягармонійного розвиткудитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК Українисуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, аналізуючи положення ст. ст. 182та184 СК Українислід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст.77-78 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку з об`єктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні її належного матеріального утримання, позов підлягає задоволенню. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141,142 ЦПК України1073,60 грн судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved