Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Пушкарьов О.О., звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" КРЕДИТ КАПІТАЛ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовує позов наступним. Вказує, що 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17312, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відіювідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» коштів в сумі 14019 грн. 94 коп. внаслідок невиконання, неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 1626641 від 27.02.2021, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» ЄДРПОУ 42753492, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Меленчуком Володимиром Ігоровичем розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 17.01.2022. Вважає дії відповідача незаконними та необгрунтованими, а виконавчий напис таким, що був вчинений з порушенням норм законодавства, оскільки виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності умови, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Вказує, що у матеріалах виконавчого провадження копія кредитного договору відсутня. Відповідач на адвокатський запит щодо надання копії матеріалів кредитної справ відповіді не надав. Зазначає, що позивач не отримувала ні від ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", ні від приватного нотаріуса [PERSON] жодних документів та повідомлень. Про наявність вищенаведених обставин та відкриття виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису позивачу стало відомо після блокування усіх її банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Стверджує, що спірний виконавчий напис вчинено із порушенням Порядку та статей 88,89 Закону України "Про нотаріат". Крім цього, звертає увагу, що наказом Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7 та на підставі підпунктів "е", "з" та "і" пункту 2 частини 1 статті 12 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 року за № 7322 на ім`я [PERSON] , анульовано. Зважаючи на наведене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17312 від 18.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова Компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" невиплачених в строк грошових коштів на підставі договору № 1626641 від 27.02.2021 року у загальному розмірі 14019 гривень 94 копійки, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" КРЕДИТ КАПІТАЛ" на користь [PERSON] сплачений судовий збір та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" КРЕДИТ КАПІТАЛ" на користь [PERSON] витрати з надання правової (правничої) допомоги в розмірі 7 000 грн 00 коп. Крім цього, просив суд розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 24.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 08 січня 2024 року. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 24.11.2023 заяву про забезпечення позову, що подана представником позивача адвокатом Пушкарьовим Олексієм Олексійовичем, який діє в інтересах позивача [PERSON] ,задоволено. Постановлено зупинити стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" КРЕДИТ КАПІТАЛ" в сумі 14019 грн. 94 коп. за виконавчим написом № 17312 від 18.11.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], в межах виконавчого провадження № [NUMBER], що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем, до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачем ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал", у встановлений судом термін, не подано. Від представника за довіреністю відповідача ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал" Шпичак К.М. на адресу суду надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, в якому просив розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити [PERSON] у задоволені позову в повному обсязі. В обгрунтування клопотання зазначив, що, ознайомившись з позовною заявою, відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідач вважає необгрунтованою вимогу позивача про стягнення з нього витрат за правничу допомогу 7000 грн. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на адресу суду клопотань не надходило. Із копії листа Міністерства юстиції України № 64835/ПІ-Ч-2030/37.5 від 24.05.2023 вбачається, що Наказом Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7 та на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7 та на підставі підпунктів "е", "з" та "і" пункту 2 частини першої статті 12 ЗУ "Про нотаріат", а саме у зв`язку із неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, яке завдало шкоди фізичним чи юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусами вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством Юстиції України 24.04.2009 за № 7322 на ім`я [PERSON] , анульовано. До припинення нотаріальної діяльності робоче місце приватного нотаріуса [PERSON] знаходилось за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 7 ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії виконавчого напису в матеріалах справи вбачається, що 18.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис № 17312, яким пропонує стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова Комапанія" Кредит-Капітал" невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору № 1626641 від 27.02.2021 року, укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (кредитор), правонаступником всіх прав та обов`язків за договором факторингу № ККЛУ - 20082021 від 20.08.2021 року є ТзОВ "Фінансова Компанія" Кредит-Капітал" (новий кредитор) та [PERSON] , строк платежу за яким настав 29.04.2021. Пропонує задовольнити вимоги ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та стягнути з [PERSON] за період з 20.08.2021 року по 09.09.2021 року включно у розмірі: 4000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9090,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Загальна заборгованість становить 14019,94 грн (арк. спр. 21). Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 17 січня 2022 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 17312, виданого 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 1626641 від 27 лютого 2021 року на загальну суму 14019,94 грн (арк. спр. 13). Із копії постанови про арешт коштів боржника № [NUMBER] від 27.10.2023 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. при примусовому виконанні виконавчого напису № 17312, виданого 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 1626641 від 27 лютого 2021 року на загальну суму 14019,94 грн, постановлено накласти арешт на грошові кошти [PERSON] (арк. спр. 15-16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом [PERSON] 18 листопада 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Необхідно зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Як встановлено з матеріалів справи, позивач не визнає станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису існування заборгованості, відтак заборгованість не могла вважатися безспірною. Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову сплатила 1 610.40 грн удового збору, що вбачається із копій квитанцій (арк. спр. 8, 40), тому суд приходить до висновку, що така сума підлягає стягненню в користь позивача із відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру витрат на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору № 31-10-23/1 про надання правової допомоги від 31.10.2023 (арк. спр 24-27), копію акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 31-10-23/1 від 31.10.2023 (арк. спр. 28), копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Пушкарьовим О.О. на виконання умов до Договору про надання правової допомоги № 31-10-23/1 від 31.10.2023 (арк. спр. 29), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 30), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (арк. спр. 31). Суд враховує, що представлені позивачем вищевказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, суд враховує, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує, що представник за довіреністю відповідача ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал" Шпичак К.М. звернувся до суду із клопотанням про зменшення судових витрат на правову допомогу. Враховуючи вищенаведене та вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд приходить до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу потрібно зменшити. Відтак стягненню підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Такий розмір витрат позивача в даній справі на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. За таких обставин, враховуючи все викладене вище, заявлену вимогу про стягнення судових витрат потрібно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000, 00 грн.

Outcome: approved