Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, припинення права спільної часткової власності, який мотивовано тим, що за рішенням виконкому Вінницької міської ради №1655 від 27.09.2001 р. третьою особою [PERSON] та членами його сім`ї - третьою особою [PERSON] позивачем [PERSON] було приватизовано квартиру по [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв.м, та передано її у приватну власність зазначених осіб. На підставі цього рішення видано свідоцтво про право власності на житло в рівних частках. Оформлення документів на приватизацію зазначеної квартири здійснювалось без відома позивача, згода на приватизацію квартири ним не давалась. В квартирі по [ADDRESS] він не проживає, вона фактично належить його батькам. Позивач [PERSON] на тепер є військовослужбовцем, проходить військову службу в Національній гвардії України. Він перебуває на квартирному обліку у військовій частині, склад сім`ї: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . Наявність власності на 1/3 частку квартири по [ADDRESS] позбавляє його права на отримання житла за місцезнаходженням, де він працює та фактично проживає зі своєю сім`єю, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1655 від 27.09.2001 р. в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу йому у приватну спільну часткову власність квартири по [ADDRESS] , площею 55,1 кв.м; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради 27.09.2001 р.; припинити право спільної приватної власності [PERSON] на квартиру по [ADDRESS] . (а.с. 1-3, 42-44) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Каленяк Е.А. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин (з урахуванням уточненої позовної заяви), просить позов задоволити. Додатково пояснив, що позивач перебуває у черзі на отримання житла, як військовослужбовець (в тому числі на членів його сім"ї). В зв"язку з тим, що у нього на праві власності є 1/3 частка квартири у м. Вінниці, він отримає житло менше за площею і за кількістю кімнат. На отримання частки власності в квартирі у м. Вінниці в результаті приватизації позивач своєї згоди не надавав, оскільки на той час був неповнолітнім. Представник відповідача - Виконавчого комітету Вінницької міської ради - Чуй В.П. щодо вирішення спору покладається на думку суду. Пояснив, що порушення закону Виконкомом Вінницької міської ради при ухваленні рішення №1655 від 27.09.2001 р. щодо приватизації квартири по [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні. Квартира приватизовувалась на усіх членів сім`ї [PERSON] , які проживали і були зареєстровані в квартирі, в інтересах дитини діяли його законні представники - батьки. Треті особи [PERSON] , [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 17.08.2000 р. виконавчим комітетом Вінницької міської ради третій особі [PERSON] з сім`єю з трьох осіб було видано ордер за №0098 - на жиле приміщення - двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , житловою площею 29,56 кв.м. Підстава видачі ордера: рішення виконкому міської ради №1125 від 09.08.2000 р. (а.с. 15) Рішенням виконкому Вінницької міської ради №1655 від 27.09.2001 р. надано дозвіл на приватизацію квартири по [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв.м, третьою особою [PERSON] та членами його сім`ї, в тому числі дружиною та сином, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». (а.с.12-14) З копії свідоцтва на право власності на житло, виданого 27.09.2001 р. на підставі рішення від 27.09.2001 р. №1655, вбачається, що позивачу [PERSON] , третім особам: [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частці квартири по [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв.м. Право власності на квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 26.10.2001 р. зареєстровано в КП «ВООБТІ», записано в реєстрову книгу №510, реєстраційний №1796/45974. (а.с. 18) На час приватизації квартири позивач [PERSON] , [INFO] , був неповнолітнім. (а.с. 4- копія паспорту громадянина України) На а.с. 16-17- копія технічного паспорту на квартиру по [ADDRESS] . Згідно копії довідки в/ч [NUMBER] від 26.07.2023 р. №18/114-63 підполковник [PERSON] , дійсно, перебуває на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України складом родини 4 особи, в тому числі: він, дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] з 22.07.2016 р. на загальних підставах та з 22.07.2016 р. в списках на першочергове отримання житла відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Житлом для постійного проживання за рахунок військової частини [NUMBER] Національної гвардії України не забезпечувався. (а.с. 19) На а.с. 20 - копія посвідчення учасника бойових дій [PERSON] , виданого 23.04.2015 р. Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 04.10.2022 р. позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] . (а.с. 5) Згідно ст. 47 ч. 1 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 9 ч. 3 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Станом на час приватизації квартири по [ADDRESS] третьою особою [PERSON] та членами його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] приватизація здійснювалася відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ст. 8 ч. 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. №396, передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю). (п. 5 Положення) Згідно п. 18 Положення громадянин подає до органів приватизації документи, в тому числі копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Судом встановлено, що в 2001 р. з заявою про передачу в спільну сумісну власність квартири по [ADDRESS] , до органу приватизації звернувся уповноважений власник - [PERSON] , членами сім`ї якого зазначені [PERSON] , [PERSON] . На той час його син - позивач [PERSON] , [INFO] , був неповнолітній. Згідно ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який діяв станом на 2001 р.) захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. В разі одруження неповнолітніх (ст. 16 цього Кодексу) вони набувають дієздатності в повному обсязі з моменту одруження і здійснюють захист своїх прав самостійно. Ст. 163 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який діяв станом на 2001 р.) передбачено, що реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 17 ЦК України (чинному станом на 2001 р.) місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Отже, посилання позивача на неправомірність здійснення приватизації квартири позивачем, який був на той час неповнолітнім, лише за згодою його батьків є безпідставними, оскільки при здійсненні приватизації органом приватизації були дотримані вимоги діючого на той час законодавства, яке регулювало приватизацію житла державного житлового фонду. При здійсненні приватизації права позивача [PERSON] не були порушені, оскільки в приватизацію квартири по [ADDRESS] він, як неповнолітній член сім`ї [PERSON] , був включений законно. Порушення його прав відбулося б, якби зазначена квартира була приватизована його батьками без нього. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed