Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 27.01.2020 близько 08 год. 10 хв. на 455 км. автошляху "Київ-Одеса" відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем "MAN", р.н. [NUMBER] , грубо порушив пункти 2.3.б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіля «Skoda Superb»,р.н. [NUMBER] , під керуванням водія, [PERSON] , [INFO] , з задньою частиною автопоїзда "DAF", р.н. [NUMBER] , з н \\причепом р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , причепа р.н. [NUMBER] автопоїзда "DAF", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився перед іншим автопоїздом "RENAULT", р.н. [NUMBER] , з напівпричепом, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого відбулось зіткнення автобуса "MAN", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , з задньою частиною автопоїзда "DAF", р.н. [NUMBER] , н\\причеп ,р.н. [NUMBER] . В подальшому легковий автомобіль "HYNDAI", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , зіткнувся з задньою частиною автобуса "MAN", р.н. [NUMBER] . Легковий автомобіль "Ford Transit", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] зіткнувся з напівпричепом автопоїзда "DAF", р.н. [NUMBER] . Автопоїзд "DAF", р.н. [NUMBER] , з н/п, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] зіткнувся з вантажним автомобілем " IVECO", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП, водій автомобіля марки «Skoda Superb»,р.н. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, Позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з понесеними витратами на лікування, шкода пов`язана зі стійкою втратою працездатності та моральна шкода. За вищевказаним фактом уповноваженими органами було внесено відомості до ЄРДР під № 120201600000000062 та розпочате досудове розслідування. 28.05.2020 року прокурором відділу прокуратури Одеської області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 120201600000000062 стосовно підозрюваного [PERSON] , 1971 р.н., за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного. В ході проведення розслідування страхового випадку відсутні жодні докази, які б підтверджували той факт, що Позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження закрито за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Викладене вище свідчить, що Позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від Відповідача. І таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право Позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "MAN", р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" (далі - АТ "СК "ІНГО") згідно полісу № АО4256766, який діяв на момент настання ДТП станом на 27.01.2020 року, то АТ "СК "ІНГО", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Викладене вище свідчить, що Позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від Відповідача. І таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право Позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом. Позивач вирішив спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду. І для одержання такого страхового відшкодування в його інтересах вчинялися наступні дії: 02.11.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу АТ "СК "ІНГО" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: відшкодування, пов`язаного із понесеними витратами на лікування; · страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності; · відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. 03.03.2021 року Відповідач повідомив представника Позивача листом за вих.. №2323012 від 02.02.2021 року про прийняте рішення, а саме, відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] , немає документу, згідно якого встановлено причинно наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою водія [PERSON] та заподіяною шкодою здоров`ю [PERSON] в ДТП від 27.01.2020 року, а тому на даний момент не настав страховий випадок у розумінні ст. 6 Закону, так як однією з складових цивільно-правової відповідальності є наявність вини особи, яка заподіяла шкоду Оскільки, таке рішення страховика суперечить вимогам чинного законодавства України, то Позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач вважає, що рішення страховика суперечить вимогам чинного законодавства України виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ») - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи спори про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст. 1188 ЦК України - якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Таким чином, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки "MAN", р.н. [NUMBER] , настає незалежно від його вини. Матеріалами кримінального провадження встановено, що у даній дорожній ситуації водій автобуса "MAN", р.н. [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно вимог п.п. 12.2., 12.6 (г), 12.3. Правил дорожнього руху України, в тому числі водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткнення транспортних засобів шляхом зменшення швидкості руху автомобіля "MAN", р.н. [NUMBER] . Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.3. б), 12.2 Правил дорожнього руху України. Враховуючи вищевикладене, на Відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Правоохоронними органами зафіксовано, що шкоду потерпілому гр. [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, розмір страхового відшкодування розрахований в межах страхового ліміту, визначеного законодавством України. Таким чином, Відповідач безпідставно не здійснив виплату страхового відшкодування шкоди Позивачу, оскільки, про обставини дорожньо-транспортної пригоди Відповідача повідомив представник Позивача. Відповідачу було надано докази щодо розміру заподіяної шкоди. Відповідач мав можливість з`ясувати всі обставини дорожньо-транспортної пригоди. Обов`язок АТ "СК "ІНГО" відшкодувати заподіяну Позивачу шкоду, не залежить від наявності вини водія [PERSON] в кримінальній справі у зв`язку з тим, що у володільця джерела підвищеної небезпеки в будь-якому разі настає безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну при експлуатації наземного транспортного засобу. 3.2. Щодо здійснення виплати страхового відшкодування понесених Позивачем витрат на лікування. Відповідно п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Позивач, внаслідок отриманих травм в ДТП від 27.01.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "МКЛ №11" ОМР з 27.01.2020 року по 27.02.2020 року. Відповідно до призначених медикаментів лікарем, за вищезазначений період стаціонарного лікування, Позивачем було понесено витрати на лікування в сумі 59 965,46 грн. (копії чеків додаються, оригінали у Відповідача). Таким чином, Відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування понесених Позивачем витрат на лікування у розмірі 59 965,46 грн. 3.3. Щодо здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності Позивачем. Згідно ст. 26.2. Закону України «Про ОСЦПВНТЗ» - мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення ІI групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №726256, Позивачу 18.05.2020 року встановлено ІІ групу інвалідності. Відтак, мінімальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із стійкою втратою працездатності становить 85 014,00 грн. (4723,00 х 18 = 85014,00 грн.). Враховуючи вищезазначене, страхове відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності, що належить Позивачу становить 85 014,00 грн. 3.4. Щодо здійснення виплати страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди Позивачу. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про ОСЦПВНТЗ» - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю Позивачу становить - відшкодування понесених витрат на лікування у розмірі 59965,46 грн., відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності у розмірі 85014,00 грн. Таким чином, Відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди Позивачу у розмірі 7 248,97 грн. (з розрахунку 59965,46 грн. + 85014,00 грн. = 144 979,46 грн. х 5% = 7 248,97 грн.). На підставі викладеного позивач просить: Стягнути з АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" (Код ЄДРПОУ 16285602) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): - 59 965,46 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок шість копійок) страхового відшкодування понесених витрат на лікування; - 85 014,00 грн. (вісімдесят п`ять тисяч чотирнадцять гривень нуль копійок) страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності; - 7 248,97 грн. (сім тисяч двісті сорок вісім гривень дев`яносто сім копійок) страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. Позиція відповідача. Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» позовні вимоги не визнало у повному обсязі та направило відзив наступного змісту. Так, порядок та умови обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначається Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надалі - Закон. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.1.3. Закону потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст.ст.24-261 Закону у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю потерпілого, йому відшкодовуються витрати на лікування, у зв`язку із стійкою втратою працездатності, та моральну шкоду. Постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області Трофимова В.С. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №120201600000000062 стосовно підозрюваного [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрите у зв`язку зі смертю підозрюваного. Відповідно до зазначеної постанови: - 27 січня 2020 року мала місце ДТП: зіткнення автомобіля «Шкода», д/н [NUMBER] , під керуванням Позивача, з автомобілем «ДАФ», д/н [NUMBER] , на н/ п, д/н [NUMBER] , після чого контактував з н/п , д/н [NUMBER] , автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] , який зупинився перед іншим автопоїздом «Рено», д/н [NUMBER] , з п/п [NUMBER] , після чого відбулось зіткнення автобуса «МАН», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] із задньою частиною автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] , н/п д/н [NUMBER] . В подальшому легковий автомобіль «Хюндай», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] зіткнувся із задньою частиною автомобіля «МАН» [NUMBER] . Легковий автомобіль «Форд», д/н [NUMBER] , зіткнувся із напівпричепом автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] . Автопоїзд «ДАФ», д/н [NUMBER] , з н/п [NUMBER] , зіткнувся з вантажним автомобілем «Івеко», д/н [NUMBER] . В результаті ДТП водій автобуса [PERSON] загинув на місці, а пасажири автобуса доставлені до лікарні з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості. - автобус «МАН», д/н [NUMBER] , здійснив зіткнення з задньою частиною автомобіля «Івеко», д/н [NUMBER] , та задньою частиною автопоїзда у складі тягача «ДПАФ», д/н [NUMBER] , та н/п ,д/н [NUMBER] . В результаті ДТП пасажирка автобуса [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Водій автомобіля «МАН» [PERSON] від отриманих травм помер на місці пригоди; - висновком транспортно-трасологічної експертизи від 07.05.2020 року №169-А: автомобіль «Шкода», д/н [NUMBER] контактував передньою правою боковою частиною із задньою лівою частиною н/причепа. д/н [NUMBER] , у складі тягача «ДАФ», д/н [NUMBER] . - автомобіль «Шкода» , д/н [NUMBER] , контактував лівою боковою частиною із задньою правою частиною н/п, д/н [NUMBER] , у складі тягача «Рено», д/н [NUMBER] . Відповідно до довідки НПУ №860аз/ш/12/-2020 від 29.10.2020 року ДТП сталася в результаті порушення [PERSON] - водієм автомобіля «Хюндай», д/н [NUMBER] , вимог ПДР України. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.03.2020 року водія автомобіля «Хюндай», д/н [NUMBER] , [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач через представника [PERSON] 02 листопада 2020 року звертався до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом №2323012 від 02.02.2021 року представника Позивача [PERSON] повідомлено про відсутність правових підстав для сплати страхового відшкодування, повідомлено, що автомобіль «Шкода», д/н [NUMBER] , першочергово здійснив зіткнення з автомобілем «ДАФ», д/н [NUMBER] , на н/п, д/н [NUMBER] , після чого контактував з н/п , д/н [NUMBER] , автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] , і лише після цього забезпечений автобус «МАН», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] із задньою частиною автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] , н/п д/н [NUMBER] . Інформація про те, що [PERSON] є потерпілим у кримінальному провадженні, відсутня, першочергово ДТП мала місце за участю самого Позивача, інформація про контакт автомобіля «Шкода» з автобусом «МАН» відсутня, тому відсутні підстави для сплати страхового відшкодування. Було повідомлено, що у разі надання документу, що підтверджуватиме заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] з вини водія [PERSON] рішення страховик перегляне. Дотепер документи, які б підтверджували б що [PERSON] є потерпілим у результаті ДТП, що мала місце з вини водія [PERSON] , що автомобіль «МАН» контактував з автомобілем «Шкода», не надані. Відповідач самостійно звертався до Прокуратури Одеської області для отримання копій матеріалів кримінального провадження №120201600000000062, однак копії документів не були надані. Відповідно до ст.36.3. Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Як уже неодноразово зазначалося Позивач скоїв ДТП, зіткнувшись із автомобілем «ДАФ», д/н [NUMBER] , на н/п, д/н [NUMBER] , після чого контактував з н/п , д/н [NUMBER] , автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] . Очевидно, що ушкодження Позивач отримав в результаті даного ДТП. Далі, забезпечений ТЗ «МАН», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] зіткнувся із задньою частиною автопоїзда «ДАФ», д/н [NUMBER] , н/п д/н [NUMBER] , і не контактував з автомобілем «Шкода», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . У постанові про закриття кримінального провадження №120201600000000062 відсутня інформація про заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] в результаті дій водія [PERSON] , потерпілим [PERSON] у кримінальному провадженні не визнавався. З огляду на зазначене належними та допустимими доказами Позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія [PERSON] та заподіянням шкоди здоров`ю Позивача, відповідно не настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відтак, подія, що мала місце 27.01.2020 року не є страховим випадком у розумінні ст.6 Закону, та, відповідно, відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Стосовно посилань Позивача на ст.1188 ЦК України, то варто зазначити, що застосування ч.2 цієї статті є безпідставним, адже Позивач не є іншою особою в розумінні ст.1188 ЦК України, а є водієм джерела підвищеної небезпеки, а не пасажиром. Тому для вирішення даного питання застосовується загальний принцип вини, передбачений ч.1 ст.1188 ЦК України, тому необхідно встановлення причиннонаслідкового зв`язку між діями водія [PERSON] та шкодою, заподіяною здоров`ю Позивача. У зв`язку із тим, що Позивачем не доведено факту настання страхового випадку, не доведено, що шкода його здоров`ю заподіяна саме забезпеченим транспортним засобом, що Позивач є потерпілим у розумінні Закону, підстави для сплати страхового відшкодування у сумі витрат на лікування, відшкодування шкоди у зв`язку із стійкою втратою працездатності, моральної шкоди - відсутні. Як уже зазначалося, що винуватцем ДТП відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.03.2020 року водія автомобіля «Хюндай», д/ н [NUMBER] , [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль «Хюндай» на момент ДТП був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО3996838, укладеним в ПрАТ «СК Брокбізнес». Постановою Суду встановлена вина водія забезпеченого ТЗ «Хюндай», д/н [NUMBER] , а відтак ДТП, що мала місце 27.01.2020 року є страховим випадком у розумінні ст. 6 Закону за договором страхування №АО3996838, відтак АТ «СК «ІНГО» є неналежним Відповідачем у справі, належним відповідачем є ПрАТ «СК «Брокбізнес». Пояснення сторін в судовому засіданні. В процесі розгляду справи представник позивача - адвокат Ієговська А. підтримала позовні вимоги у повному обсязі. В останнє судове засідання подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги, а також справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача адвокат Вілько Н.Г. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставині, які викладені у відзиві на позов. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що постановою про закриття кримінального провадження від 28.05.2020р. прокурору відділу прокуратури Одеської області Трофимов В.С. було закрито кримінальне провадження №120201600000000062 від 27.01.2020р. стосовно підозрюваного [PERSON] , 1971 року народження, за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного. З вищевказаної постанови убачається, що 27.01.2020 близько 08:10 годині на а/д Київ-Одеса ділянка 455 км. трапилось зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] з задньою частиною автопоїзда DAF р\\з [NUMBER] та н\\причепа р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого контактував з причепом р.н. [NUMBER] автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився перед іншим автопоїздом RENAULT р.н. [NUMBER] з напівпричепом р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого відбулось зіткнення автобуса MAN (автолюкс) р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] з задньою частиною автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] н\\причеп р\\з [NUMBER] . В подальшому легковий автомобіль HYNDAI р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , зіткнувся з задньою частиною автобуса MAN (автолюкс) р.н. [NUMBER] . Легковий автомобіль Ford Transit р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] зіткнувся з напівпричепом автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] . Автопоїзд DAF р.н. [NUMBER] з н/п [NUMBER] під керуванням [PERSON] зіткнувся з вантажним автомобілем IVECO р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП водій автобуса [PERSON] , [INFO] загинув на місці, а пасажири автобуса доставлені до лікарні з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості. В ході проведення досудового розслідування було встановлено наступне, що 27.01.2020 приблизно о 08 годині 10 хвилин водій [PERSON] грубо порушив пункти: 2.3. б); 12.2; 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 і які зобов`язують водія: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від ; керування цим засобом у дорозі.» п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.» Порушення виразились в тому, що в зазначений день та час водій [PERSON] керуючи технічно справним автобусом «MAN» р\\з [NUMBER] , рухався по горизонтальному, асфальтобетонному, дорожньому покритті, в умовах ожеледі, при обмеженій туманом видимості проїзної частини, автодороги «Київ-Одеса», збоку міста Одеса в напрямку міста Київ, на якій ; організований двосторонній рух, та проїзна частина має по три смуги руху в обох напрямках, зустрічні напрямки руху розділені бетонним відбійником, біля села В. Балка Біляївського району Одеської області на ділянці 455 км вказаної автодороги вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, рухаючись зі швидкістю 70 км\\год, перевищив допустиму швидкість руху за умовами видимості, чим позбавив себе можливості зупинити транспортний засіб у межах видимості проїзної частини та здійснив зіткнення з задньою частиною вантажного автомобіля «IVECO» р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснював рух в попутному напрямку та задньою частиною автопоїзда у складі тягача DAF р\\з [NUMBER] та напівпричепа р\\з АІ2717XІ під керуванням [PERSON] , який зупинився на проїзній частині перед перешкодою. В результаті дорожньо-транспортної події пасажирка автобуса «MAN» р\\з [NUMBER] - [PERSON] 1986 р.н. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти, синця повік правого ока. Вказані тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я отроком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п 2.2.2 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої тяжкості. Окрім цього, водій автобуса «MAN» р\\з [NUMBER] IT - [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже з вищевказаної постанови убачається, що в діях [PERSON] був наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Аналізуючи зміст постанови про закриття кримінального провадження, убачається, що в результаті дорожньо-транспортної події потерпілою є пасажирка автобуса «MAN» р\\з [NUMBER] - [PERSON] 1986 р.н. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти, синця повік правого ока. Дані тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я отроком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п 2.2.2 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої тяжкості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на час ДТП, а саме 27.01.2020 близько 08:10 годині на а/д Київ-Одеса ділянка 455 км. керував автомобілем «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] . Судом під час розгляду справи були витребувані для огляду матеріали кримінального провадження №120201600000000062 від 27.01.2020р. стосовно підозрюваного [PERSON] , 1971 року народження, за ч. 1 ст. 286 КК України. З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що [PERSON] був визнаний потерпілим. Окрім того, з постанови про закриття кримінального провадження убачається, що послідовність зіткнення транспортних засобів, а саме, що первісно трапилось зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] із задньою частиною автопоїзда DAF р\\з [NUMBER] та н\\причепа р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого контактував з причепом р.н. [NUMBER] автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В матеріалах кримінального провадженні наявні також пояснення водія автомобіля DAF р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який пояснив, що 27.01.2020р. близько о 08.00 він рухався по автодорозі Київ-Одеса у напрямку м. Київ на автомобілі DAF [NUMBER] з напівпричепом [NUMBER] . Під час руху, біля 455 км. був сильний туман, видимість була не більше 20-30 метрів, покриття проїзної частини було слизьке, була ожеледь. Під час руху він побачив в середній смузі руху, в якій він рухався, задню частину автомобіля «Шкода Суперб», який передньою частиною здійснив зіткнення з задньою частиною причепа автопоїзда, який стояв на проїзній частині, але як відбулось це ДТП він бачив. (Т.2, а.с. 6-9) З пояснень водія автомобіля DAF р\\з [NUMBER] та н\\причепа р\\з [NUMBER] [PERSON] (у постанові « [PERSON] ») убачається, що 27.01.2020р. близько 08:00 годині він рухався по а\\д Київ-Одеса в напрямку м. Київ на своєму автомобілі DAF р.н. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та напівпричіп LAG р\\з [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Коли він проїжджав біля 454 км. був сильний туман, видимість була не більше 15-20 метрів, покриття проїзної частини було слизьке, була ожеледь. Він рухався зі швидкістю близько 20 км\\год. з аварійними вогнями, так як далі була ДТП. Коли він рухався біля повороту та с. В. Балка, він побачив в дзеркало, що позаду в середній смузі для руху рухається в стані заносу з швидкістю близько 70 км\\год. автомобіль «Шкода Суперб», після чого він не встиг зупинитись та здійснив зіткнення правою бічною стороною кузова з його причепом а саме з заднім лівим його боком, після чого він зупинився, а автомобіль Шкода після контакту з його причепом продовжив рух прямо та здійснив зіткнення з задньою частиною напівпричепа автопоїзда, який рухався в середній смузі, коли контактував лівим боком кузова з правим боком напівпричепа. Після чого автопоїзд та «шкода» зупинились в середній смузі для руху. Після цього в середній смузі для руху рухався інший автопоїзд, який зупинився перед автомобілем «Шкода» на відстані близько 10 метрів, та його середня частина була майже на рівні з його тягачем. В цей час він подивився в дзеркало заднього виду, де побачив, що в середній смузі ближче до лівої крайньої смуги для руху з швидкістю близько 80 км\\год. рухається пасажирський автобус синього кольору, який наближається до автопоїзда, який стояв біля його на середній смузі для руху, після чого відбувається зіткнення автобуса з вказаним причепом автопоїзда… (Т.2, а.с. 14-17) З протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди та схеми ДТП не убачається, що мав безпосередній контакт автомобілів «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] та автобуса «MAN», номерний знак [NUMBER] . Окрім того, відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи від 07.05.2020 №169-А, який вказано у постанові про закриття кримінального провадження, автомобіль «Skoda Superb», номерний знак [NUMBER] контактував передньою правою боковою частиною із задньою лівою частиною н/причепа, номерний знак [NUMBER] у складі тягача «DAF», номерний знак [NUMBER] , а також автомобіль «Skoda Superb», номерний знак [NUMBER] контактував лівою боковою частиною із задньою правою частиною н/причепа, номерний знак [NUMBER] у складі тягача «RENAULT», номерний знак [NUMBER] . На підставі викладеного, можливо зробити висновок, що первісним зіткненням було саме зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] з задньою частиною автопоїзда DAF р\\з [NUMBER] та н\\причепа р\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого контактував з причепом р.н. [NUMBER] автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , при цьому безпосереднього контакту автомобілів «Skoda Superb» р\\з [NUMBER] та автобуса «MAN», номерний знак [NUMBER] не було. Окрім того, на момент зіткнення автомобіля автобуса «MAN», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] із задньою частиною автопоїзда DAF р.н. [NUMBER] н\\причеп р\\з [NUMBER] , що і спричинило наслідки у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій [PERSON] , автомобіль Skoda Superb», р\\з [NUMBER] вже був пошкоджений, в результаті попереднього зіткнення. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "MAN", р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" (далі - АТ "СК "ІНГО") згідно полісу № АО4256766, який діяв на момент настання ДТП станом на 27.01.2020 року, то АТ "СК "ІНГО", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ») - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку У статті 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування"). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Істотною умовою договору страхування серед інших є визначення страхового випадку (ст.982 ЦК України). Згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з частинами шістнадцятою - вісімнадцятою статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок здійснити страхову виплату не виникає (аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 р. у справі N 6-101цс11). ЦС ВС у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21) роз`яснив відповідальність страховика за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки та смертю фізичної особи. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать: непереборна сила; умисел потерпілого ( ст.1193 ЦК України). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди. Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Однак судом встановлено, що між діями [PERSON] та заподіянням шкоди позивачу [PERSON] відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а тому відповідно не настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відтак, подія, що мала місце 27.01.2020 року не є страховим випадком у розумінні ст.6 Закону, та, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, а саме: 59 965,46 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок шість копійок) страхового відшкодування понесених витрат на лікування, 85 014,00 грн. (вісімдесят п`ять тисяч чотирнадцять гривень нуль копійок) страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності, 7 248,97 грн. (сім тисяч двісті сорок вісім гривень дев`яносто сім копійок) страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed