Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 28\~листопада 2023\~ТОВ «есі\~Білопілля» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги мотивовані тим, що з 01 січня 2022 по 08 квітня 2023 ТОВ «есі Білопілля» надавало послуги постачання теплової енергії, також з 01 січня 2022 - послуги обслуговування абонентського рахунку та обслуговування, ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] . За вказані послуги споживачу за період з 01 січня 2022 по 01 жовтня 2023 нараховано 17 918 грн. 60 коп., з них 15 167 грн. 19 коп. - за постачання теплової енергії, 776 грн. 24 коп. - за абонентське обслуговування, 1 975 грн. 17 коп. - за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Вказані кошти відповідачем не сплачені у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «есі Білопілля» просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 17\~918,60 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04 грудня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 56). Заяви, клопотання. Представник позивача ТОВ «есі Білопілля» Федоренко Ю.І. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та ухвалення заочного рішення (а. с. 58). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи сповіщеним\~про розгляд\~справи через\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~(а.\~с.\~55). Відповідно до ч.\~11 ст. 128 ЦПК України відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. В установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк до суду відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Європейський суд\~з прав\~людини в\~рішенні від\~7\~липня 1989\~року у\~справі "Юніон\~Аліментаріа Сандерс\~С.А.\~проти Іспанії"\~зазначив,\~що заявник\~зобов`язаний\~демонструвати готовність\~брати участь\~на всіх\~етапах розгляду,\~що стосуються\~безпосередньо його,\~утримуватися від\~використання прийомів,\~які пов`язані\~із зволіканням\~у розгляді\~справи,\~а також\~максимально використовувати\~всі засоби\~внутрішнього законодавства\~для прискорення\~процедури слухання. Приймаючи до\~уваги наведені\~положення Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~предмет спору,\~його значення\~для сторін,\~за письмової\~згоди позивача,\~враховуючи,\~що відповідач\~був належним\~чином повідомленим\~про місце,\~дату і\~час судового\~засідання,\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи без\~участі сторін\~та без\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~на підставі\~наявних матеріалів\~справи,\~що відповідає\~положенням ст.\~280\~ЦПК України\~та ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «есі Білопілля» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та з постачання теплової енергії (а. с. 11-14). Згідно з розпорядженнями голови Сумської ОДА №№ 744-ОД, 745-ОД, 746-ОД від 30.11.2021 ТОВ «есі Білопілля» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами на необмежений строк (а. с. 15-17). Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради №359 від 26.12.2021 виробником та виконавцем комунальних послуг на території Білопільської міської територіальної громади з постачання теплової енергії визначено з 01.01.2022 ТОВ «есі Білопілля», який надає послуги з постачання теплової енергії, здійснює абонентське обслуговування абонентського рахунку та послугу з обслуговування, ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання, у тому числі у будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку (а. с. 18). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] (а. с. 20-21). Приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] присвоєно особистий рахунок № [NUMBER] . Відповідач користується послугами ТОВ «есі Білопілля» з постачання теплової енергії (централізованого опалення), які вчасно та у повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла заборгованість за період 01 січня 2021 по 01 жовтня 2023 в сумі 17 918,60 грн., з яких: 15\~167,19 грн. за постачання теплової енергії, 776,24 грн. абонентське обслуговування, 1 975,17 грн. за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання, що підтверджується розрахунками та довідками про нарахування платежів за постачання теплової енергії, за абонентське обслуговування, за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання (а. с. 43, 45, 47-49). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 322\~ЦК України власник\~зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Згідно зі статтями\~67,\~68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до\~правової позиції\~Великої Палати\~Верховного суду,\~викладеної у\~постанові від\~07\~липня 2020\~року у\~справі №\~7128916/17-ц,\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах.\~Споживачі зобов`язані\~оплатити житлово-комунальні\~послуги,\~якщо вони\~фактично користувалися\~ними.\~Факт відсутності\~договору про\~надання житлово-комунальних\~послуг сам\~по собі\~не може\~бути підставою\~для звільнення\~споживача від\~оплати послуг\~у повному\~обсязі. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Вартістю послуг з постачання гарячої води (гарячого водопостачання) та послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) є встановлені відповідно до законодавства тарифи. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не з`явився. Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що ТОВ «есі Білопілля» виконало свої зобов`язання щодо надання послуги обслуговування абонентського рахунку та обслуговування, ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] . Натомість, відповідач свої зобов`язання щодо внесення оплати за надані комунальні послуги порушив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не погашена на даний час. При цьому, відповідач на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростовував та не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджували б погашення суми боргу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. (а. с. 50). На підставі викладеного,

Outcome: approved