Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

За позовом сторона позивача просить розірвати: 1) договір оренди землі № 267-пс/т від 01 квітня 2019 року, укладений на строк 10 років між [PERSON] (померлим спадкодавцем щодо якого позивач є спадкоємцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД»; 2) договір оренди землі № 30 від 01 червня 2017 року, укладений на строк 10 років між [PERSON] (померлим спадкодавцем щодо якого позивач є спадкоємцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД». В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що за останні 2020-2022 роки в обумовлений в наведених договорах строк орендар (відповідач) не сплатив стороні позивача (орендодавцеві) в повному обсязі орендну плату, чим спричинив порушення істотних умов договорів оренди землі, що в свою чергу є підставою для розірвання таких договорів. У судове засідання представник позивач [PERSON] та позивач [PERSON] не прибули, подали до суду письмі відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити (а. с. 25). Представник відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД», у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду через публікацію оголошення на веб-сайті Семенівського районного суду Чернігівської області, відзиву не подав, про наявні свої заперечення суд не сповістив (а. с. 55). Раніше за підписом представника відповідача, розпорядника майна відповідача, арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича, надсилалося електронною поштою клопотання (а. с. 28-37) про передачу справи на розгляд до Господарського суду Чернігівської області у задоволенні якого судом було ухвалою від 02 січня 2024 року відмовлено повністю (а. с. 44-46). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Між позивачем та відповідачем дійсно виникли зобов`язання, які підтверджується даними копій договорів оренди землі (а. с. 7-9, 13-16), за змістом яких орендодавець (сторона позивача) за плату передав орендареві (відповідачеві) земельні ділянки у володіння й користування на строк 10 років. При цьому орендар (відповідач) зобов`язаний використовувати земельні ділянки відповідно до умов договорів та положень земельного законодавства як це слідує з вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі». Втім, відповідач (орендар) зовсім не сплатив стороні позивача (орендодавцеві) передбачені договорами річні розміри орендної плати за останні 2020-2022 роки, чим суттєво порушив істотні умови укладених договорів оренди землі, окреслені в п. 4.3 договору № 30 від 01 червня 2019 року та в п. 4.5 договору № 267-пс/т від 01 квітня 2019 року, згідно із якими орендна плата має бути внесена до 31 грудня кожного року оренди. Згідно із приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути, поряд з іншим, розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Про те, що сам факт систематичного порушення договорів оренди земельної ділянки у частині сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання таких договорів, свідчить усталена судова практика судів касаційної інстанції. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. Також Верховний Суд у постанові у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) деталізував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є теж підставою для розірвання такого договору, оскільки відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладений й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому зауважено, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. За таких обставин, оскільки відповідачем вчинені суттєві порушення прав сторони позивача за договорами оренди землі, що полягають в систематичній несплаті орендної плати щонайменше за два роки, позов підлягає задоволенню повністю на підставі положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved