Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 911961040 в сумі 54 684 грн 07 коп. та за кредитним договором №74155648 в сумі 15 138 грн 55 коп., а також понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 19.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №911961040. Відповідно до реєстру боржників №126 від 23.03.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №911961040. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги. Також, 22.06.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №74155648. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитним договором №911961040 в сумі 54 684 грн 07 коп., з яких: сума заборгованості по основному боргу 13 660 грн, сума заборгованості по відсоткам 41 024 грн 07 коп. та договором позики №74155648 в сумі 15 128 грн 55 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 грн, сума заборгованості за відсотками 10 138 грн 55 коп. У порушення взятих на себе зобов`язань, [PERSON] умови договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 69 822 грн 62 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.\~ Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що жодних договорів з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», у тому числі кредитний договір №911961040 від 19.12.2020, не укладав, крім того, разом із позовом позивач не надав докази на підтвердження факту надання йому кредиту (грошових коштів) в сумі 14684,50 грн. До того ж зазначив, що в матеріалах справи відсутній договір факторингу №28/1118-01 з додатками, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС», акт приймання-передачі до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладеного між позивачем та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС», а витяг з Реєстру прав вимоги № 2 до цього договору не містить підписів сторін. Отже, разом із позовом позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження свого права вимоги до нього як нового кредитора за кредитним договором №911961040 від 19.12.2020. З приводу укладення договору позики №74155648 від 22.06.2022 пояснив наступне: жодних договорів з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» він не укладав, при цьому, копії договору позики та додатку №1 до нього, які додані до позову, не містять його підпису; грошові кошти в сумі 5000,00 грн. від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не отримував, разом із позовом позивач не надав докази на підтвердження факту надання йому позики (грошових коштів) в сумі 5000,00 грн. З матеріалів справи також вбачається, що договір позики №74155648 був укладений 22.06.2022, договір факторингу №14/06/21 був укладений 14.06.2021, отже, на момент укладення цього договору факторингу у позичальника не було жодних зобов`язань перед первісним кредитором, яким є ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», оскільки кредитний договір ще не був укладений. При цьому, в матеріалах справи відсутній реєстр боржників до вказаного договору факторингу. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників №7 не підписаний сторонами. Просив справу слухати у його відсутність. Одночасно з відзивом відповідач подав клопотання про поновлення строку для надання відзиву, яке обґрунтоване тим, що відповідач був позбавлений можливості в строк, визначений ухвалою від 16.10.2023 подати відзив, оскільки ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву він не отримував, а про наявність цієї справи дізнався у застосунку «Дія» 13.11.2023, тому просить визнати причини пропуску поважними та поновити йому строк подання до суду відзиву на позовну заяву. Також подав клопотання про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з оплатою послуг професійної правничої допомоги в розмірі 15\~000 грн. Позивач не скористався правом надання відповіді на відзив. Статтями 43, 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву суд зазначає наступне: статтею 178 ЦПК України передбачено право відповідача подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не отримував копію ухвали про відкриття провадження у справі, на адресу суду повернуто конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 06.12.2023. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Першиним С.М. укладено відповідачем [PERSON] 15.11.2023 та подано до суду відзив на позовну заяву вже 16.11.2023. З наведених обставин, суд не вбачає підстав для продовження строку на подання до суду відзиву, оскільки процесуальний строк відповідачем не пропущений. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 15 зазначеного кодексу встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, а саме стягнення заборгованості за зобов`язанням. Отже, позивач, виконуючи обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинен довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, зокрема повинен довести, що між первісними кредиторами та відповідачем були укладені відповідні договори, за цими договорами у кредиторів існувало право вимоги до боржника [PERSON] та факт передання права вимоги іншій фінансовій установі. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Невід`ємною частиною вказаних вище договорів та підтвердженням факту переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу є підписаний сторонами та скріплений їх печатками акти прийому-передачі реєстру прав вимог та підтвердження щодо сплати фактором клієнту 100% ціни продажу. Виходячи з матеріалів справи, позивачем зазначено, що 20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.10). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №911961040 в сумі 54 684 грн 07 коп., з яких: заборгованість по основному боргу 13 660,00 грн; заборгованість по відсотках 41\~024 грн 07 коп. (а.с.12). Проте, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до укладення договору факторингу з ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» належало право вимоги до боржника [PERSON] . Досліджуючи доказ, наданий позивачем, а саме договір факторингу № 20102022, судом встановлено, що право вимоги до [PERSON] першочергово належало ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», з яким, виходячи зі змісту кредитного договору №911961040, відповідач уклав договір. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги до боржника [PERSON] на підставі договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018. У свою чергу кредитний договір №911961040 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено 19.12.2020 через два роки після укладення договору факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Суд не бере до уваги витяг з реєстру боржників №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», оскільки зазначений документ не містить обов`язкових реквізитів, зокрема підписів та печаток сторін. Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» № 28/1118-01 від 28.11.2018, у Клієнта як сторони договору не існувало ні право наявної, ні право уявної вимоги до [PERSON] . Отже, позовна вимога про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 911961040 в сумі 54 684 грн 07 коп. є необґрунтованою та безпідставною. Аналогічних висновків суд прийшов після дослідження доказів, наданих позивачем на підтвердження вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за кредитним договором №74155648 в сумі 15 138 грн 55 коп.. Так, судом встановлено, що 22.06.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №74155648, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 5 000,00 грн строком на 16 днів, тобто до 08.07.2022. Крім того, відповідно до договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99% річних від суми кредиту, тип процентної ставки фіксована (а.с.18-20). 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.21-22). Додатковою угодою №2 до даного договору факторингу внесено зміни до п.1.3 Договору (а.с.23). Також 21.04.2023 до даного договору факторингу укладено додаткову угоду №8 (а.с.24). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №74155648 в сумі 15 138 грн 55 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5 000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 10 138 грн 55 коп. (а.с.26). Зі змісту частини першої статті 1078 ЦК України вбачається, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Проте договір факторингу не передбачає передання право вимоги до ймовірних боржників, з якими клієнт у майбутньому укладе договір позики або інший договір, за яким виникне право грошової вимоги. Між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №74155648 у 2021 році, а саме 22.06.2022. Договір факторингу №14/06/21 між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено 14.06.2021 майже за рік до того, як між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики №74155648. Крім того, згідно пункту 1.1. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Тобто предметом договору є відступлення права наявної вимоги, проте станом на 14.06.2021 у ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не існувало право вимоги до [PERSON] , оскільки між ними взагалі не існували відносини зобов`язального характеру до 22.06.2022. Разом із цим, суд не бере до уваги долучений до матеріалів справи реєстр №7 відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 21.04.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, оскільки зазначений документ не містять обов`язкових реквізитів, зокрема не підписаний клієнтом та фактором. Судом також враховується, що договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану фактором фінансову послугу. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 03.09.2019 у справі №910/14255/18. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту переходу прав вимоги від клієнта до фактора за вказаними вище договорами факторингу, зокрема, відповідні платіжні доручення в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 року по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами. Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів позбавляє суд можливості перевірити факт відступлення прав вимоги за договорами факторингу №20102022 від 20.10.2022, №28/1118-01 від 2811.2018 та №14/06/21 від 14.06.2021. Також суд зазначає, що додані до позовної заяви розрахунки заборгованості не можуть бути підтвердженням існування заборгованості відповідача, оскільки ці розрахунки здійснені ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а не первісним кредитором, вони не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018. Отже, суд вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, слушними. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2, 3, 4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2023 року у справі № 484/449/22 (провадження № 61-10140св22) зазначено: "судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, а також Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є усталеною. Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем надано до суду витяг з договору №1511 від 15.11.2023 на представництво інтересів у цивільній справі № 534/1735/23, укладеного між адвокатом Першиним С.М. та Костіним О.В., в якому встановлено фіксований розмір гонорару, а також звіт про виконання договору №1511 від 15.11.2023 про надання правової (правничої) допомоги. Суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу, які поніс відповідач, підтверджені належними та допустимими доказами, від позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не надходило. Отже, у суду відсутні підстави для зменшення фіксованого розміру гонорару за надання адвокатом Першиним С.М. професійної правничої допомоги. Розподіл інших судових витрат між сторонами вирішено в порядку статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved