Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 656094659. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 85 від 23.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 656094659. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступи фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього Договору. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13508 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8008 грн. - сума заборгованості за відсотками. У відповідності до п. 2.2. договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та: меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Згідно п. 5.1.10 Договору факторингу, ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вище зазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього Договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 банківських днів з дати їх отримання на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога», перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін та іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позивачем та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах та угодах, які будуть укладені між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабігіету та пароль особистого кабінету. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 656094659 в розмірі 13508 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8008 грн. - сума заборгованості за відсотками. Короткий зміст відзиву на позов: Від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», викладеними у позовній заяві. Так, про наявність факту заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона дізналась у січні 2024 року. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не повідомляло їй, що до них перейшло право вимоги, також ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надавало їй договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним Договором № 656094659 від 21.03.2020. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона не отримував. З заборгованістю перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона не згодна. Як вбачається із поданої позовної заяви, вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Зокрема у позовній заяві позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Матеріали справи не містять доказів (ні в електронному вигляді, ні в вигляді смс повідомлень) про направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості, тобто в матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання їй повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитними договорами. Вона не отримувала повідомлення про наявність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» з зазначенням суми заборгованості за кредитним договором № 656094659 від 21.03.2020. Таким чином зазначені обставини не підтверджені доказами у справі. Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з неї заборгованість станом на дату звернення до суду за кредитом в розмірі 13508 грн., яка складається з: 5500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8008 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проте, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у розмірі 8008 грн. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги -недоведені. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 13508 грн. Також у зазначеному кредитному договорі № 656094659 від 21.03.2020 сторони погодили суму договору у розмірі 5500 гривень (п. 1.1. Договору), строк дії Договору -20 днів (п. 1.2 Договору), тобто, до 10.04.2020, процентну ставку за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору № 656094659 від 21.03.2020, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 20 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому кредитним № 656094659 від 21.03.2020, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено Кредитним Договором № 656094659 від 21.03.2020. Тобто, за умовами укладеного договору сторони по справі погодили сплату заборгованості за позикою 10.04.2020. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Крім того, як зазначено в самій позовній заяві, відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 656094659 від 21.03.2020. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. З аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 05.12.2018, а сам кредитний договір № 656094659 був укладений 21.03.2020, тобто більше через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до неї за кредитним договором № 656094659 від 21.03.2020 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», та відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також у договорі факторингу № 28/1118-01 від 05.12.2018 не зазначена ціна, за яку відбулося відступлення права вимоги. Крім того у договорі факторингу № 28/1118-01 від 05.12.2018, ні у додатковій угоді до договору не зазначений розмір вимоги до боржника, яка відступається. Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Окрім цього позивачем до матеріалів справи додано копію додаткової угоди до договору № 656094569 від 21.03.2020, відповідно до якої, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору № 656094659 від 21.03.2020 та зверненням позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 8365 грн 50 коп. на 28 днів, а позичальник сплачує товариству суму заборгованості, вказану у п. 1 додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 25% відсотків від її загальної суми за відповідним графіком. Однак позивач не надав підтвердження сплати позичальником кредиту за умовами додаткової угоди до договору № 656094569 від 21.03.2020. Також у самій додатковій угоді до договору № 656094569 від 21.03.2020 не міститься необхідних для укладення електронного договору реквізитів в алфавітно-цифровій послідовності. Короткий зміст клопотання про застосування строку позовної давності: Від відповідача [PERSON] поступило письмове клопотання про застосування строку позовної давності, в якому вона зазначає, що нею не було укладено із ТОВ «Таліон Плюс» жодних договорів, а тим паче, додаткового договору про збільшення тривалості позовної давності, та пункту у первісному договорі про надання кредитних коштів від 21.03.2020, у якому би йшлось про збільшення терміну позовної давності за кредитним зобов`язанням, немає. 21.03.1020 був укладений кредитний договір № 656094659 між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Жодних платежів за даним кредитним договором вона не здійснювала. Тому вважаює, що у неї відсутні зобов`язання по поверненню кредитних коштів ТОВ «Таліон Плюс», в зв`язку із закінченням терміну позовної давності. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 656094569 від 21.03.2020 в сумі 13508,00 грн., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином. При цьому від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.01.2024 уточнено анкетні дані відповідача по справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 21.03.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 656094569. Відповідно до умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 5500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 20 днів від дати отримання кредиту, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору). Відповідно до п. 1.4 договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення). Відповідно до п. 1.7 договору, розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, які є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору). Відповідно до п.п. 2.1.1.1, 2.1.1.6 договору, Товариство має право: вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором; укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу із будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до п. 2.2.2.1 договору, позичальник зобов`язаний: вчасно повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 3.6 договору, закінчення строку надання Кредиту не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору. Відповідно до п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.7. договору, строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за Дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов Договору (пені) та інших нарахувань передбачених Договором. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. З урахуванням положень п. 1.3., п. 1.4. та п. 1.5. цього Договору, Позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 607,56 відсотків річних за Дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за Базовою ставкою. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим Ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (а.с. 5-6). 05.05.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 656094569 від 21.03.2020. Відповідно до умов даної додаткової угоди, у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов договору № 656094659 від 21.03.2020, та зверненням Позичальника, Товариство надає Позичальнику розстрочку у погашенні Заборгованості в сумі 8365 грн. 50 коп. на 28 днів (п. 1 додаткової угоди). Загальна сума Заборгованості, вказана в п. 1 Додаткової угоди, є фіксованою, а будь-які нарахування по Договору призупиняються (п. 2 додаткової угоди). Позичальник сплачує Товариству суму Заборгованості, вказану у п. 1 Додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 25% відсотків від її загальної суми за наступним графіком: 12.05.2020 - 2092 грн. 00 коп., 19.05.2020 - 2092 грн. 00 коп., 26.05.2020 - 2092 грн. 00 коп., 02.06.2020 - 2089 грн. 50 коп. (п. 3 додаткової угоди). Відповідно до п. 5 додаткової угоди, при порушенні Позичальником графіку сплати Заборгованості, визначеного п. 3 цієї додаткової угоди, дана Додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а Договір продовжує діяти без урахування її умов (а.с. 7). Згідно квитанції від 21.03.2020, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів [PERSON] згідно договору № 656094659 від 21.03.2020 в сумі 5500,00 грн., для зарахування на платіжну картку № 4029-61ХХ-ХХХХ-8588. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с. 8). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 9-11). Відповідно до п. 2.1 договору факторингу (зі змісту додаткової угоди № 26), згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступи фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу (зі змісту додаткової угоди № 26), сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Відповідно до реєстру боржників № 85 від 23.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 656094659 від 21.03.2020. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги (а.с. 12-13). Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступи фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2. договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та: меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. У відповідності до п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього Договору. Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього Договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 банківських днів з дати їх отримання на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. За змістом п. 5.1.10 Договору факторингу, ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13508 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8008 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 14). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 13508 грн., з яких: 5500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8008 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 15). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В силу частину 1 статті 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 656094569 від 21.03.2020 був укладений в електронній формі. Тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як встановлено судом, договір № 656094569 від 21.03.2020 було укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано [PERSON] накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За умовами вказаного договору відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у вказаному договорі. Відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини 1 статті 1077, частини 1 статті 1078, частини 1 статті 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття 514, частина 1 статті 1084 ЦК України). Суд, на підставі наданих сторонами та оцінених у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, встановивши фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін, та надавши їм належну правову оцінку, дійшов висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання кредитного договору між ТОВ «ФК «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів, та невиконання останнім зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договорів процентами за користування, що є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача, до якого за договорами факторингу як до фактору перейшли права кредиторів за вказаними договорами. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не повідомляло її про перехід права вимоги за кредитним договором, та не надавало їй договір факторингу, оскільки відповідно до п.п. 2.1.1.6. кредитного договору 656094569, Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в свою чергу від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», має місце той факт, за яким відповідач не мавла жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Крім того згідно п. 5.1.10 Договору факторингу, ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства. Також чином, обов`язок повідомлення боржника про перехід права вимоги за кредитним договором, відповідно до договору факторингу покладається на ТОВ «Таліон плюс». Щодо посилання відповідача на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним кредитором у даному зобов`язанні, оскільки договір факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено раніше ніж кредитний договір, суд зазначає наступне. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 5.3.3. Договору факторингу №28/1118-01, Фактор має право Розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. При цьому додатковою угодою від 31.12.2020 № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Зокрема відповідно до п. 2.1 договору факторингу (зі змісту додаткової угоди № 26), згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступи фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу (зі змісту додаткової угоди № 26), сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. На момент укладення додаткової угоди від від 31.12.2020 № 26, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уже належало право вимоги за кредитним договором № 656094569 від 21.03.2020, яке було переуступлене ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 20.10.2022. Стосовно заперечень відповідача щодо неналежного розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та непогодження з розміром заборгованості, суд зазначає, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу, в тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором № 656094569 від 21.03.2020. При цьому відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості, наданий позивачем, власного контррозрахунку не надала, не довела відсутність заборгованості. Стосовно заперечень відповідача щодо неправильного нарахування відсотків за договором, суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачена можливість нарахування відсотків після закінчення строку дії договору у разі неналежного виконання умов договору (п.п. 1.4, 1.7 2.1.1.1, 2.1.1.6, 2.2.2.1, 3.6, 4.2, 4.3, 4.4 договору). Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також; передбачили право кредитора нараховувати відсотки після закінчення строку надання кредиту у розмірі, визначеному в договорі. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Щодо заперечень відповідача про те, що позивачем не дотримано досудового порядку врегулювання спору, суд зазначає, що відповідно до ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. При цьому слід зазначити, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до даних правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статями 15, 16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Цивільного процесуального кодексу. Даної позиції дотримується Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 дав роз`яснення застосування способу захисту свого порушеного права шляхом досудового вирішення спору. Так, зокрема Конституційний Суд України зазначив, що: можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, утому числі досудового врегулювання спору; обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист; обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Таким чином досудове врегулювання спору є правом, а не обов`язком позивача, та відсутність відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору не є підставою для відмови у позові. Також суд відхиляє доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами факторингу та ціни договорів, оскільки договір факторингу - це двосторонній договір, який спрямований на виконання сторонами які його уклали. Умови договору погоджуються сторонами та відображають волевиявлення сторін. Відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обставин ціни договорів та здійснення повної оплати за договорами факторингу, не свідчить про їх недійсність чи неналежне виконання. При цьому відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження недійсності даних договорів чи їх невиконання. Крім того суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не надав підтвердження сплати позичальником кредиту за умовами додаткової угоди до Договору № 656094569 від 21.02.2020, оскільки такі доводи спростовуються самою ж відповідачкою, яка у клопотанні про застосування строків позовної давності вказала, що жодних платежів за даним кредитним договором вона не здійснювала. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності: Відповідно до ст. 256 ЦК України, Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено з матеріалів справи, 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 20102022. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Таким чином,

Outcome: approved