Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є споживачем послуг із постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим на відповідача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 16.01.2020 року між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» та [PERSON] було укладено договір №7003069/1 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію. Пунктом 1.1 Договору передбачено, що сторони за взаємною згодою домовилися про реструктуризацію заборгованості за спожиту електроенергію, яка виникла у відповідача станом на 16.01.2020 року та не погашена до 01.01.2019 року згідно із договором користування електричної енергії, шляхом розстрочення суми боргу на 12 календарних місяців. Відповідно до пункту 2.2 Договору, відповідач зобов`язувалася сплатити заборгованість у період із 01.02.2020 року по 01.02.2021 року, згідно із графіком погашення заборгованості у сумі 61782,60 грн.. Проте, останній платіж за вказаним графіком відповідач здійснила у лютому 2020 року, а всього відповідачем за договором сплачено 5148,57 грн.. Боржник свої зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, внаслідок чого заборгованість перед позивачем складає 56634,03 грн.. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути вказану заборгованість із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» та постачальником житлово-комунальних послуг, зокрема здійснює постачання електроенергії. 16.01.2020 року між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» та [PERSON] було укладено договір №7003069/1 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с.7). Також, 16.01.2020 між сторонами було узгоджено та підписано додаток №1 до договору, відповідно до якого відповідач повинна сплачувати кожний місяць 5148,54 грн. до повного погашення боргу у розмірі 61782,60 грн. (а.с.8). Відповідно до пункту 2.2 Договору, відповідач зобов`язувалася сплатити заборгованість у період із 01.02.2020 року по 01.02.2021 року, згідно із графіком погашення заборгованості у сумі 61782,60 грн.. Проте, останній платіж за вказаним графіком відповідач здійснила у лютому 2020 року, а всього відповідачем за договором сплачено 5148,57 грн.. Станом на 06.02.2023 позивачем складено розрахунок суми боргу [PERSON] за спожиту електроенергію у зв`язку із невиконанням договору про реструктуризацію заборгованості у розмірі 56634,03 грн. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 7, 12, 13 Закону №2189-VIII передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Частинами 2, 4 та 5 статті 20 Закону №2189-VIII встановлено, що виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII, електропостачальник має право, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 42 ПРРЕЕ пункту 1 частини третьої статті 58 Закону №2019-VIII, споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Постановою ВСУ від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13 визначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктами 4.2, 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 року №312, послуги оператора системи оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Згідно пункту 5.5.5. Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний:користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; тощо. Згідно із зазначеними нормами законів, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15та у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі №486/156/17. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з наданим до суду розрахунком за спожиту електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] , у період із 25.04.2020 року по 25.02.2021 року наявна заборгованість у розмірі 56634,03 грн., яка відповідачем не спростована. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved