Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 18620-10/2021 в розмірі 24\~600, 50 грн., з яких: 8\~000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~600, 00 грн. сума заборгованості за відсотками; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обгрунтування вказаних позовних вимог зазначає, що 24.10.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 18620-10/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 31.01.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24600, 00 грн., з яких: 8 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 16 600, 00 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 18620-10/2021 від 24.10.2021 у розмірі 24 600,00 грн. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.01.2024 року відповідач подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що на підтвердження\~позовних вимог\~позивач подав\~до суду\~копію договору\~від 24.10.2021\~року №\~18620-10/2021. При цьому,\~приєднаний до\~матеріалів справи\~Договори не\~містять підписів\~сторін договору. Згідно позовної\~заяви та\~копії поданого\~позивачем від\~24.10.2021\~року №\~18620-\~10/2021,\~такий,\~нібито,\~укладено в\~режимі онлайн\~шляхом заповнення\~Відповідачем в\~електронній формі\~анкети-згоди\~клієнта на\~сайті позивача.\~ Отже,\~позивачем не\~надано доказів\~того,\~що наявна\~в матеріалах\~справи копія\~договору створювалася\~у порядку,\~визначеному Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» та\~що вона\~підписувалася електронним\~цифровим підписом\~уповноваженою на\~те особою,\~який є\~обов`язковим\~реквізитом електронного\~документа.\~Таким чином,\~Позивачем не\~доведено факту\~укладення сторонами\~договору від\~24.10.2021\~року №\~18620-10/2021,\~що в\~свою чергу,\~свідчить про\~те,\~що сторонами\~не було\~погоджено розмір\~та умови\~надання і\~повернення грошових\~коштів,\~а також\~сплати процентів\~та відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання зобов`язань.\~На підтвердження\~наявності у\~відповідача заборгованості\~у розмірі\~24\~600\~грн.,\~з яких:\~8000\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~16600\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками\~Позивачем до\~позовної заяви\~було надано\~розрахунок заборгованості\~за кредитним\~договором від\~24.10.2021\~року №\~18620-10/20211\~за період\~з 30.01.2023\~по 30.09.2023,\~який містить\~лише загальну\~вартість несплаченого\~кредиту та\~відсотків. При цьому, як вбачається з нібито укладеного договору позики від 24.10.2021 року № 18620-10/2021 кредит нібито надавався на строк 29 днів - до 21.11.2021, а розрахунок процентів був здійснений за період з 30.01.2023 по 30.09.2023. На підставі наведеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 04.01.2023\~року на\~адресу суду\~надійшла відповідь\~на відзив.\~Представник позивача\~вказує,\~що із матеріалів справи\~вбачається,\~що договір\~між сторонами\~укладено в\~електронному вигляді,\~із застосуванням\~електронного підпису.\~При цьому\~відповідач через\~особистий кабінет\~на веб-сайті\~Первісного кредитора\~подав заявку\~на отримання\~кредиту за\~умовами,\~які вважав\~зручними для\~себе,\~та підтвердив\~умови отримання\~кредиту,\~після чого\~Первісний кредитор\~надіслав позичальнику\~за допомогою\~засобів зв`язку\~на зазначений\~ним номер\~телефону одноразовий\~ідентифікатор у\~вигляді смс-коду\~(одноразовий\~ідентифікатор -\~дані в\~електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи Відповідача викладені в відзиві на позовну заяву. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем Кредитного договору електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем Кредитного договору в електронній Формі, обгрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих па себе зобов`язань. Також наголошує на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 24.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" було укладено кредитний договір № 18620-10/2021. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 \~ \~ \~ \~кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов вказаного кредитного договору № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року вбачається, що кредит у розмірі 8 000, 00 грн. надається строком на 29 днів, тобто до 21.11.2021 року, процентна ставка фіксована та становить 2, 5 % в розрахунку на добу. Відповідно до п.п. 1.7 п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України "Про споживче кредитування". Згідно п.п. 2.3 п. 2 кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. 31.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується \~передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав\~вимоги заборгованості до боржників\~відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх\~печатками акт-прийому\~передачі реєстру\~боржників\~підтверджує факт переходу від\~клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023, ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 24 600, 00 грн., з яких: 8 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 600, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Додаткових угод до Договору про надання фінансового кредиту № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року вбачається, що ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони уклали Додаткові угоди № 3 про продовження строку дії кредитного договору № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року на термін 7 днів неодноразово, тобто до 07.02.2022 року. Відповідно до Додаткових угод, сума відсотків за користування кредитом становить 9 000, 00 грн., сума кредиту 8 000, 00 грн., усього до оплати 17 000, 00 грн. При цьому, відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 01.02.2022 року, будь-як нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 17\~000, 00 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року вбачається, що такий надано за період з 31.01.2023 року по 30.09.2023 року, тобто після спливу строку неодноразово пролонгованого Кредитного договору, а саме 07.02.2023 року. Правовою підставою заявлених Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України,\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті\~527,\~530 ЦК України\~зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1\~статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~статті 599 Цивільного Кодексу України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а\~ст. 615 Цивільного Кодексу України\~встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Як встановлено, відповідач умови укладеного кредитного договору не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №18620-10/2021\~від 24.10.2021\~року в розмірі 24 600, 00 грн., що складається з основної суми боргу та відсотків. Відповідно\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~та ч. 6\~ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що договір\~про надання\~фінансового кредиту\~підписаний відповідачем\~за допомогою\~одноразового ідентифікатора,\~тобто належними\~та допустимими\~доказами підтверджено\~укладання між\~сторонами спірного\~правочину.\~Отже,\~позивачем доведено,\~що між\~кредитною установою\~(первісним\~кредитором)\~та відповідачем\~був укладений\~договір у\~електронній формі,\~у яких\~були узгоджені\~істотні умови\~договору,\~які кредитодавцем\~виконано,\~однак,\~відповідач свої\~зобов`язання\~не виконала\~та не\~повернула отримані\~кошти в\~обумовлений сторонами\~у договорах\~строк,\~а тому\~з неї\~підлягають стягненню\~на користь\~позивача сума\~основного боргу\~за Кредитним договором №18620-10/2021 від 24.10.2021 року в розмірі 8 000, 00 грн. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованостей за тілом кредиту є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року, строк Договору складає 29 днів, тобто до 21.11.2021 року, процентна ставка є фіксованою та становить 2, 5 % на добу, сума позики становить 8 000, 00 грн. В подальшому відповідно до Додаткових угод до кредитного договору № 18620-10/2021 від 24.10.2021 року, строк дії кредитного договору було неодноразово продовжено (пролонговано) до 07.02.2022 року, фіксована процентна ставка за день користування кредитом становить 2, 5 %. Відповідно до Додаткових угод, сума відсотків за користування кредитом становить 9 000, 00 грн., сума кредиту 8 000, 00 грн., усього до оплати 17 000, 00 грн. При цьому, відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 01.02.2022 року, будь-як нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 17\~000, 00 грн. Таким чином, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 07.02.2022 року відсутні, та з боржника [PERSON] окрім тіла кредиту підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками у розмірі 9\~000, 00 грн. Таким чином, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договорами, проте нарахування процентів продовжувалося поза межами дії договорів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 17 000, 00 грн.: за Кредитним договором № 18620-10/2021\~від 24.10.2021\~року в розмірі 17 000, 00 грн., з яких: 8 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000, 00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольняються частково, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. підлягає частковому стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1 854, 80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved