Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков А.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та страхових виплат.Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , після смерті яого на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишилася недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя. У встановлений законом строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої А.В. із заявою про прийняття спадщини. На запит нотаріуса відповідачем 08 вересня 2021 року було повідомлено, що недоотримана пенсія, яка залишилась після смерті [PERSON] складає 439610,57 грн. 11 листопада 2021 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у сумі 439610,57 грн, які належали [PERSON] . Вказане свідоцтво видане на підставі довідки Відділу обслуговування громадян № 5 Управління обслуговування громадян відповідача від 08.09.2021 року № 0500-1805-8/65336. На запит нотаріуса до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо наявності сум недоотриманих страхових виплат після смерті [PERSON] останнім було повідомлено, що [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати по 28.02.2017 у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01.03.2017 [PERSON] припинено нарахування та виплата щомісячних страхових виплат. Надалі з 01.03.2017 по день смерті [PERSON] із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких органів Фонду не звертався, тобто не скористався своїм правом на отримання страхових виплат за життя. У зв`язку з цим нарахування щомісячних страхових виплат йому не проводилось, а отже недоотримані суми страхових виплат відсутні. Дані відомості були повідомлені нотаріусом представнику позивачки усно, оскільки письмову відповідь вона не могла надати за вимогами своєї інструкції та діяльності. 12 листопада 2021 року представником позивачки від імені позивачки було надано відповідачу заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] з усіма необхідними документами. Однак, позивачкою не була отримана недоотримана пенсія, тому вона була вимушена звернутися за правовою допомогою. На адвокатський запит до відповідача від 07.07.2023 останнім було повідомлено, що [PERSON] отримував пенсію за віком. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01.04.2017 згідно зі ст. 12 Закону № 1706. За поновленням виплати пенсії [PERSON] до органів Пенсійного фонду України не звертався. Пенсія за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 не нараховувалась та не виплачувалась. Недоотримана пенсія померлого [PERSON] була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та склала 439610,57 за період з 11.11.2018 по 31.05.2021. Також Відповідач повідомив, що виплата недоотриманої пенсії позивачці буде здійснюватися відповідно умов постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території. Щодо нарахування та виплати страхових виплат [PERSON] відповідачем не було надано взагалі ніякої відповіді. Тобто відповідач не нарахував недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 року. Окрім цього відповідач не нарахував недоотримані страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року. Вважає всі ці дії відповідача протиправними. Відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсії в розмірі 439610,57 гривень, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2021. Тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей. Оскільки померлий [PERSON] за життя мав право на нарахування та виплату і страхових виплат за період з 01.04.2017 по 31.05.2021, тому позивачка відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. У зв`язку з чим просить суд: - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010 на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , недоотриману пенсію [PERSON] , який помер [INFO] , в розмірі 439610 гривень 57 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3821; - визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 рок; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010 виплатити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 року; - визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на суми страхових виплат [PERSON] за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , сум страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року, належних спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] ; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] судовий збір у сумі 3516,88 грн. Позивачка та її представник - адвокат Раков А.В., що діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1251595 від 17.09.2023 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивачки до позовної заяви долучено клопотання про про розгляд справи за його відсутності та позивачки, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позов стосовно позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, в якому зазначено, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Костянтинівка та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058. Виплата пенсії проведена по 31.03.2017. З 01.04.2017 виплата пенсії [PERSON] призупинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706 з 01.03.2016. Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Однак, після призупинення нарахування та виплати пенсії [PERSON] за поновленням виплати у встановленому законом порядку не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.06.2021 року у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO]. Таким чином, [PERSON] за життя не був позбавлений права на отримання пенсії, а прострочення виплати сталося з його вини, оскільки після призупинення нарахування та виплати пенсії жодних дій, спрямованих на відновлення її виплати, вчинено не було. Для надання відповіді на запит приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої А.В. Головниму правлінням проведено розрахунок недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] . У вересні 2021 року нотаріусу надіслана довідка про загальну суму недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 у розмірі 439610,57 грн. та про нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 1058 станом на 07.09.2021 у розмірі 324057,05 грн. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми "Звернення" 12.11.2021 із заявою № 10710 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] звернулася [PERSON] через довірену особу [PERSON] , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю [PERSON] в сумі 439 610,57 грн. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок 1165). Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів). Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Нарахована сума недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] , обліковується в Головному управлінні та включена до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Протягом 2022 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року - в розмірі 530,00 грн та в грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн. Протягом 2023 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн. та у вересні 2023 року - в сумі 2093,00 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] станом на 27.09.2023 складає 436 428,07 грн. Подальша виплата недоотриманої пенсії [PERSON] буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні даної частини позовних вимог. Вподальшому, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позов стосовно позовних вимог в частині стягнення страхових виплат, в якому зазначено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області. [PERSON] з вересня 2014 року по березень 2017 року (включно), як внутрішньо переміщення особа отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинвському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. [PERSON] до Костянтинвського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області особисто було подано заяву від 19 квітня 2017 року про припинення страхових виплат у зв`язку зі зміною місця мешкання. З квітня 2017 року [PERSON] нарахування та виплата страхових виплат припинено, у зв`язку з відмовою потерпілого від отримання страхових виплат, що підтверджується постановами «Про зняття з обліку потерпілого» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/42, «Про зняття з обліку страхового випадку» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/4620/43. [PERSON] як внутрішньо переміщена особа повторно до будь-яких органів Фонду соціального страхування України не звернувся. Щомісячні страхові виплати [PERSON] за період з 01 квітня 2017 року по [INFO] (день смерті) не нараховувалися та не сплачувалися. Частиною 10 статті 47 Закону України № 1105-XIV передбачено, що тільки належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності включаються до складу спадщини. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Бабійчук Т.В., що діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 19.01.2023 в судовому засіданні надала пояснення викладені аналогічним у відзивах на позовну заяву, які було подано до суду та просила суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] з 17.06.1979 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджуться відповідним штампом в паспорті громадянки України [PERSON] серія [NUMBER] виданим 21 травня 1999 року Микитівським РВ Горлівського МВ УМВС України у Донецькій області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14 липня 2021 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що [INFO] в Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області, в Україні помер [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. від 11.11.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 3821 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] є його дружина - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії в розмірі 439610,57 гривень за період з 01.04.2017 по 31.05.2021, які належали [PERSON] , що підтверджується довідкою Відділу обслуговування громадян № 5 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1805-8/65336 від 08.09.2021 року. Вартість спадкового майна на яке видане свідоцтво складає 439610,57 гривень. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67253063 від 11.11.2021, який сформованоприватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. слідує, що 11.11.2021 було видано свідоцтво про право на спадщину за номером у Спадковому реєстрі 68633099, номер в реєстрі нотаріальних дій 3821, в якому зазначено що спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , спадкове майно у виді коштів недоотриманої пенсії в розмірі 439610,57 гривень. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.07.2023 № 0500-0202-8/60459 наданого на адвокатський запит представника [PERSON] - адвоката Ракова А.В. було повідомлено, що [PERSON] отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та мав статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01.04.2017 згідно ст. 12 Закону № 1706. За поновленням виплати пенсії [PERSON] до органів Пенсійного фонду України не звертався. Пенсія за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 не нараховувалась та не виплачувалась. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. була вказана загальна сума недоотриманої пенсії за період 01.04.2017 по 31.05.2021, яка склала 439610,57 гривень, та нараховані суми пенсії на виплату якиї пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України № 1058-IV, станом на 07.09.2021, які склали 324057,05 гривень. Також у відповіді нотаріусу зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути змінена в залежності від дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії спадкоємця з усім необхідними документами. 12 листопада 2021 року представник [PERSON] - адвокат Раков А.В. звернувся до відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління та надав заяву зпро виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, свідоцтво про право на спадщину за законом. Недоотримана пенсія померлого була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону України № 1058-IV за період з 11.11.2018 по 31.05.2021 та склала 439610,57 гривень. Станом на 01.10.2022 недоотримана пенсія померлого [PERSON] облікована Головним управлінням та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. Відповідно до означеного Порядку в 2022 році проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року - 530,00 грн., в грудні 2022 року - 2,18 грн. Зазначені кошти були зараховані на картковий рахунок, вказаний у заяві про виплату недоотриманої пенсії від 12.11.2021. Залишок боргу складає 439078,39 грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам, визначена в бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік та буде виплачена відповідно до Порядку № 1165. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії було долучено витяг з електронної пенсійної справи [PERSON] з якого слідує, що Головним управлінням було проведено виплату з недоотриманої за життя пенсії останнім сума якої складає 439610,57 грн., а саме 18.11.2022 в сумі 530,00 грн., 21.12.2022 в сумі 2,18 грн., 24.07.2023 в сумі 557,32 грн., 12.09.2023 в сумі 2093,00 грн. Таким чином загальна сума виплаченої недоотриманої пенсії становить 3182,50 грн. Залишок недоотриманої пенсії становить 436428,07 грн. Крім того, під час розгляду судом вказаного спору, відповідачем в обгрунтування своїх заперечень також в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, до матеріалів справи було долучено повторно витяг з електронної пенсійної справи [PERSON] з уточненою інформацією, з якого слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, окрім вже виплачних позивачці сум недоотриманої пенсії, як зазначалось вище, в загальному розмірі 3182,50 грн., 13.10.2023 виплачено недоотриману пенсію в сумі 1299,47 грн., 20.10.2023 в сумі 3,53 грн., 14.11.2023 в сумі 4,10 грн. та 19.12.2023 в сумі 0,62 грн. Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов в частині стягнення страхових виплат, долучено особисту заяву померлого [PERSON] від 19.04.2017 про припинення страхових виплат з 01.04.2017 у зв`язку з переходом до м. Горлівка, подану останнім до Костянтинвського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01.04.2017 [PERSON] нарахування та виплата страхових виплат припинено, у зв`язку з відмовою потерпілого від отримання страхових виплат, що підтверджується постановами «Про зняття з обліку потерпілого» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/42 та «Про зняття з обліку страхового випадку» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/4620/43. Вирішуючи вказаній спір в частині стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсіїсуд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] ,перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Костянтинівка, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за період з 11.11.2018 по 31.05.2021 в розмірі 439610,57 гривень. Разом з тим, як вказує позивачка, та підтверджується відповідачем, що вказана сума недоотриманої пенсії за життя її померлого чоловіка була розрахована відповідачем відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 та вказані відомості були надані на запит приватного нотаріуса, яким і було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину на вказану суму пенсії. Як вказує відповідач, зазначена сума недоотриманої пенсії за життя [PERSON] облікована Головним управлінням та включена до переліку отримувачів станом на 2022 рік та 2023 рік та була виплачена відповідно до Порядку № 1165 в межах бюджетних призначень. Так, з витягів з електронної пенсійної справи [PERSON] слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було проведено виплату з недоотриманої за життя пенсії останнім позивачці [PERSON] , сума якої складає 439610,57 грн., а саме 18.11.2022 в сумі 530,00 грн., 21.12.2022 в сумі 2,18 грн., 24.07.2023 в сумі 557,32 грн., 12.09.2023 в сумі 2093,00 грн., 13.10.2023 в сумі 1299,47 грн., 20.10.2023 в сумі 3,53 грн., 14.11.2023 в сумі 4,10 грн. та 19.12.2023 в сумі 0,62 грн. Таким чином, судом встановлено, що загальна сума виплаченої відповідачем позивачці недоотриманої пенсії за життя [PERSON] становить 4490,22 гривень. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України "Про нотаріат" є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, суд доходить висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та з урахуванням виплачених сум становить 435120,35 гривень (439610,57 грн. - 4490,22 грн.), що також не оспорюється і сторонами. Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як зазначається позивачкою за змістом позовної заяви, що відповідачем за період з з 01.04.2017 по 10.11.2018 взагалі не було проведено нарахування та виплата недоотриманої за життя пенсії її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідачем вказані обставини не заперечуються, та підтверджуються вказаним у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлому [PERSON] за період з 01.04.2017 по 10.11.2018 в розумінні приписів Закону № 1058-IV. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 435120,35 гривень, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 3821, тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в цій частині. За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком [PERSON] , доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити позивачці недоотриману пенсію її чоловіка, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки за період з 01.04.2017 по 10.11.2018, як спадкоємця, на отримання всього належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою [PERSON] за життя. Отже, оскільки за життя чоловік позивачки недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії. Вирішуючи вказаній спір в частині стягнення страхових виплатсуд зазначає наступне. 01 січня 2023 року набув чинності Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», викладений в новій редакції. Відповідно до ст. 4 Закону України № 1105-XIV, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діяв у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та мав назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Згідно зі ст. 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області. З вересня 2014 року по березень 2017 року (включно), як внутрішньо переміщення особа [PERSON] отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинвському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Статтею 46 даного Закону (у редакції з 01 січня 2015 року) визначений вичерпний перелік підстав припинення здійснення страхових виплат. Так, зокрема п.6 ч.1 ст. 46 Закону встановлено, що страхові виплати припиняються в інших випадках, передбачених зконодавством. Позивачка звертаючись до суду вказує, що її чоловіку з 01.03.2017 припинено нарахування та виплата щомісячних страхових виплат. Відповідач, в свою чергу, не заперечує вказаний факт, тільки зазначає, що припинення нарахування та виплата щомісячних страхових виплат потерпілому [PERSON] відбулося саме з 01.04.2017, згідно заяви померлого [PERSON] від 19.04.2017 про припинення страхових виплат з 01.04.2017 у зв`язку з переходом до м. Горлівка, подану останнім до Костянтинвського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. У зв`язку з добровільною відмовою потерпілого від отримання страхових виплат, фондом було прийнято відповідні постанови «Про зняття з обліку потерпілого» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/42 та «Про зняття з обліку страхового випадку» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/4620/43. Стосовно зазначеного факту, заперечень або спростувань цьому, ані позивачка, ані її представник суду не надали. Крім того, доказів стосовно оскарження дій фонду та скасування прийнятих постанов стосовно зняття з обліку потерпілого [PERSON] та зняття з обліку страхового випадку в судовому порядку, стороною позивачки суду також не представлено. Таким чином, оскільки припинення нарахування та виплата страхових виплат потерпілому [PERSON] відбулась з підстав передбачених законодавством, а саме у разі особистого добровільного волевиявлення останнього, за поновленням яких потерпілий за життя до відповідача не звертався, а тому відповідно Головним управлінням страхові виплати не нраховувалися та не вилачувалися чоловіку позивачки з 01.04.2017 по день його смерті, у зв`язку з чим суд вважає, що вказані виплати не увійшли до складу спадщини, а тому позивачка не набула на них право власності в порядку спадкування після смерті свого чоловіка. З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхових виплат задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3516,88 грн., та оскільки вимоги позивачки судом задоволені частково, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі 3480,65 грн., яка судом обчислена з огляду на слідуюче, (сума задоволених позовних вимог 435120,35 грн. х 100 % / суму заявлених вимог 439610,57 грн. = 98,97%). Сума сплаченого судового збору позивачкою при зверненні до суду з вказаним позовом складає 3516,88 грн. х процент задоволених позовних вимог 98,97 % / 100% = 3480,65 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial