Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04 січня 2024 року керівник Тульчинської окружної прокуратури Хоменко П.Л., який діє в інтересах держави в особі Томашпільської селищної ради та відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради безпідставно отримані кошти у сумі 204999,80 грн. Цивільний позов обґрунтовано наступним. Тульчинською окружною прокуратурою виявлено випадки безпідставного отримання бюджетних коштів як заробітної плати, бухгалтером Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради, [PERSON] . Привласнення [PERSON] державних грошових коштів виразилось у тому, що [PERSON] неодноразово використовуючи свій кваліфікований електронний підпис здійснювала вхід у «Приват24 для бізнесу» та направляла до вказаного банку платіжні відомості, у яких зазначила завідомо недостовірні дані, які полягали у зарахуванні [PERSON] на її власну банківську картку незаконних грошових коштів з державного бюджету у загальному розмірі 204999,80 грн. Таким чином з [PERSON] на користь Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради, слід стягнути необґрунтовано отримані бюджетні кошти в розмірі 204999,80 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19 січня 2024 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Мазур І.А. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній, просив позов задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. в судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній, просив позов задовольнити. Представник Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради Ярош І.І. в судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечувала проти їх задоволення, просить судове засідання провести без її участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника Томашпільської селищної ради, представника Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є бухгалтером Відділу освіти, спорту, культури та туризму Томашпільської селищної ради. Як видно з довідки головного державного фінансового інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами від 07.06.2023, головним бухгалтером централізованої бухгалтерії відділу Жовтан Н.І., економістом централізованої бухгалтерії відділу [PERSON] , бухгалтерами централізованої бухгалтерії відділу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в порушення ч.8 ст.9 закону №996, п.2.13-2.14 наказу №88, 2.1.2-2.1.3 завдань та обов`язків, що передбачені посадовими інструкціями вказаних осіб, допущено матеріальної шкоди (збитків) відділу на загальну суму 877743,44 грн. Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №42022022310000046, №3833-3834,4042-4043/23-21 віл 27.06.2023, висновки довідки Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області від 07.06.2023, щодо безпідставності виплати заробітної плати на карткові рахунки ПАТ АТ «ПриватБанк» за 2019-2022 роки працівниками центральної бухгалтерії відділу освіти Томашпільської селищної ради, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , документально підтверджуються в загальній сумі 883046,69 грн. Із висновку видно, що відносно [PERSON] безпідставно виплачено 204999,80 грн. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Статтею 131-1 Конституції України\~на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Статтею 56 ЦПК України\~встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 закону України "Про прокуратуру"\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 3, ч. 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вищевикладене, зокрема визнання відповідачем позову, оскільки [PERSON] безпідставно отримано бюджетні кошти, [PERSON] в добровільному порядку кошти не відшкодовані, Томашпільська селищна рада з позовом про відшкодування коштів до відповідача не зверталась, тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5\~ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 3075 грн. а тому враховуючи вимоги ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1537,50 гривень, з відповідача стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1537,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved