Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором № 8745624129 від 14 вересня 2021 року в розмірі 111044 грн. 54 коп., в тому числі 74052 грн. 14 коп. заборгованості за тілом кредиту, 9 грн. 63 коп. заборгованості за річними процентами та 38982 грн. 77 коп. заборгованості за щомісячними процентами. Також просить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн 00 коп. Посилається на те, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 8745624129. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5624129 та вище зазначеного Кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 82789 грн 60 коп. на 48 місяців, із сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором, 2,70 % місячних від суми кредиту. 01 вересня 2021 року право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 08 серпня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 111044 грн 54 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 74052 грн 14 коп., заборгованість за річними процентами 9 грн 63 коп., заборгованість за щомісячними процентами 38982 грн 77 коп. Ухвалою від 27 вересня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.139). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~14 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 8745624129, предметом якого були кредитні кошти в розмірі 82789 грн 60 копійок. Кредит був наданий на строк 48 місяців (а.с.8-11). 01 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 (а.с.16-23). В якості доказів передачі прав вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», представником позивача подані додатки до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року ( Реєстр прав вимоги № ____ від»___»_____20____ до Договору про відступлення права вимоги №____ від»___»_____20___; Повідомлення про відступлення права вимог; Реєстр відкликаних угод №___ від «____»______20____ до Договору про відступлення права вимоги №____ від «___»_____20___ (а.с.24-26). В даних додатках відсутня будь-яка інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Центр надання фінансових рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за Договором № 8745624129 від 14 вересня 2021 року наданий представником позивача витяг з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року (а.с.29), зважаючи на те, що у витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України Крім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача подані наступні докази: витяг з реєстру оплачених страховок ЗАТ «СК «ТАС» (а.с.30-31); витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «САППОРТ.УА» (а.с.32-33); витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «РАДАРМІ» (а.с.34-25); витяг з реєстру оплачених страховок ТОВ «Майсейфеті» (а.с.36-37); розрахунок заборгованості по Кредитному договору № 8745624129 від 14 вересня 2021 року (а.с.38); виписку по особовому рахунку відповідача (а.с.40-117); повідомлення-вимогу № 11373/70.2.1 від 12 травня 2023 року (а.с.118). \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами по справі виникли з договірних правовідносин, то до них слід застосувати положення Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір та зобов`язання, позику, кредитний договір, договір факторингу, відступлення прави вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України) \~ \~ \~ \~Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, не зважаючи на його назву, за своєю юридичною природою, є договором факторингу. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. \~ \~ \~ \~Як вбачається із поданих представником позивача доказів, право вимоги первісного кредитора (ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень») перейшло до правонаступника (Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК») 01 вересня 2021 року, до укладення Кредитного договору № 8745624129 ( 14 вересня 2021 року). Отже, за Договором про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року було здійснено передачу права невизначених вимог, поскільки на момент його укладення у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, на момент укладення договору відступлення прав вимоги ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. \~ \~ \~ \~У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно [PERSON] за Кредитним договором № 8745624129 від 14 вересня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК». \~ \~ \~ \~Відтак, із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. \~ \~ \~ \~Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. \~ \~ \~ \~Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. \~ \~ \~ \~Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. \~ \~ \~ \~Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. \~ \~ \~ \~Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. ( Правову позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст.141 ЦПК України понесені Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» витрати по сплаті судового судові в розмірі 2684 грн 00 коп. слід залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed