Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

ПАТ АБ\~"Укргазбанк"\~в особі\~Вінницької обласної\~дирекції АБ\~"Укргазбанк"\~звернулось до\~Хмільницького міськрайонного\~суду Вінницької\~області з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення 3 % річних. Позов мотивовано тим, що 20.06.2008 року сторони уклали кредитий договір №12-МСБ/08 відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 49 000,00 доларів США. 04.08.2014 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по справі №149/1706/14-ц про задоволення позовних вимог банку та стягнув з [PERSON] на користь Банку борг за кредитним договором №12-МСБ/08 від 20.06.2008 року в розмірі 37977,27 доларів США процентів за користування кредитом, а аткож 648218,62 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 384515,07 грн пені по несвоєчасній сплаті процентів та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.. Рішення суду набуло законної сили 19.08.2014 р. 3 дня ухвалення рішення суду 04.08.2014 року до 04.10.2023 року жодних погашень не здійснювалося, що підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] за період з 20.06.2008 року по 04.10.2023 року та випискою по особовому рахунку [NUMBER] за період з 20.06.2008 року по 04.10.2023 року, відповідно до якої заборгованість, за кредитним договором № 12-МСБ/08 в розмірі 72 447,88 доларів США, списана за рахунок резерву, як безнадійна. 3 моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, виходячи із простроченої суми заборгованості в розмірі 37977,27 дол.США, Банк нарахував 3% річних у розмірі 5646,65 дол.США., що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з чим позивач проситьт стягнути з [PERSON] на його користь нарахованих 3% річних, а також судовий збір. Ухвалою суду від 02.11.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити, посилаючись на обставини, що нею зазначені в позові.Проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наявність умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.06.2008 року сторони уклали кредитний договір № 12-МСБ/08, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 49 000 доларів США строком до 19 червня 2013 року із сплатою 15 % річних. Цільове призначення - споживчі потреби позичальника (а. с. 10-12). Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.08.2014 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» 37 977 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) доларів США 27 (двадцять сім) центів процентів за користування кредитом, 648 218 (шістсот сорок вісім тисяч двісті вісімнадцять) грн 62 (шістдесят дві) коп. пені \~за несвоєчасну сплату кредиту, 384 515 ( триста вісімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 07 (сім) коп. пені по несвоєчасній сплаті процентів, 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн судового збору.Рішення суду набрало законної сили 19.08.2014 року (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ПАТ АБ «Укргазбанк» по погашенню 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року становить 5646,65 дол.США.( а.с. 4). Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] з 20.06.2008 по 04.10.2023 року погашення кредиту не відбувалось ( а.с. 6-9). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого йому було надано кредит. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином, з ухваленням судом у 2014 році рішення про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором від 20.06.2008 р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України , за увесь час прострочення до 23.02.2022 року. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір нарахованих банком 3% складає 5646,65 доларів США. Відповідач розрахунок жодними доказами не спростував, відтак суд погоджується із наданим позивачем розрахунком та вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню 5646 ( п`ять тисяч шістсот сорок шість) доларів США 65 центів. Відповідно дост. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved