Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (на час розгляду справи [PERSON] ) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, у якому вказував, що 28 вересня 2017 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області видав судовий наказ у справі №473/3035/17 про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2017 року і до повноліття доньки. Однак [PERSON] зазначав, що з моменту видачі судового наказу у нього суттєво змінилися матеріальний та сімейний стан. Зокрема 31 жовтня 2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (після одруження змінила прізвище на « [PERSON] »), а [INFO] у них народився син [PERSON] , який, як і дружина, знаходиться на утриманні позивача. Також позивач зазначав, що у нього значно погіршився стан здоров`я, зокрема загострилися хронічні хвороби та з`явилися нові, які перешкоджають йому працювати та отримувати дохід, а також потребують тривалого та коштовного лікування. Враховуючи вказані обставини, позивач на підставі ст. 192 СК України просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини його заробітку щомісячно. 11 вересня 2023 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Цією ж ухвалою до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] 07 грудня 2023 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просив врахувати те, що він дійсно має ряд тяжких та хронічних захворювань, які в останній час значно загострилися, у зв`язку з чим періодично потребує лікування та витрачає значні кошти на лікарські засоби. Також утримує дружину та двох неповнолітніх дітей. Крім цього зазначив, що у 2022 році він втратив право на пенсійні виплати, що до цього здійснювалися пенсійними органами російської федерації, на цей час працевлаштувався, однак знаходиться на іспитовому терміні, отримує заробітну плату у розмірі 6\~200 грн, інших доходів не отримує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні після зміни думки щодо позову вимоги [PERSON] визнала повністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , відповідачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачкою позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому суд встановив, що 28 вересня 2017 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області видав судовий наказ у справі №473/3035/17 про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2017 року і до повноліття доньки. 31 жовтня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (після одруження змінила прізвище на « [PERSON] »), а [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч.ч. 1, 5 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, у якій також зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. З матеріалів справи вбачається, що після стягнення аліментів у [PERSON] змінився сімейний стан та народилася ще одна дитина син [PERSON] , дружина та син перебувають на утриманні останнього (а.с. 4, 5, 47). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми виплачених доходів та утриманих податків та копії довідки Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) ГУ ПФУ України в Миколаївській області від 29 серпня 2023 року (а.с. 14-15, 16) [PERSON] протягом 2019, 2020, 2021, 2022 років, 1-го та 2-го кварталу 2023 року доходів не отримував та не перебував на обліку як отримувач будь-якого виду пенсії. Також з 2022 року позивач не отримує належних йому виплат від російської федерації (а.с. 123, 124). На час вирішення спору [PERSON] працевлаштувався, однак отримує заробітну плату у мінімальному розмірі. Матеріалами справи повністю підтверджено, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів у [PERSON] значно погіршився стан здоров`я, зокрема протягом 2021-2023 років він хворів на стенокардію (виявлена вперше), гіпертонічну хворобу І ступеня з ризиком ІІ ступеня. Також останній має пошкодження заднього рога медіального меніска, помірний синовіт, хондромаляцію надколінка ІІ ступеня, гонатроз І-ІІ ступеня, правобічний гепартроз, кисту Бейкера. Крім цього у позивача значно погіршився зір та виявлено: розрив сітківки лівого ока (проведена операція); міопію слабкого ступеню обох очей; макулодистрофію обох очей; дегенерацію сітківки обох очей. Внаслідок цього позивач періодично проходить лікування та змушений здійснювати витрати значних коштів на придбання лікарських засобів (а.с. 6, 7, 9, 12-13, 41-46, 48-117, 128-130). Таким чином позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, що свідчать про об`єктивну неможливість останнього сплачувати аліменти на утримання доньки у звичайному розмірі внаслідок зміни сімейного стану, а також матеріального стану, обумовленого значним погіршенням здоров`я та необхідністю витрачати значні кошти на лікування. За встановлених обставин суд вважає вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу) обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved