Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

09 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно якої 03 березня 2021 року між відповідачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір АТ/0074022, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля ВАЗ 21053», д.р.н. [NUMBER] . 22 листопада 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21053» д.р.н. [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля «MAN TGA 18.430» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Летичівського районного суду Хмельницької області дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту №ОЦВ-21-22-68510/1 від 19 жовтня 2022 року було сплачено 38 000 гривень. 04 листопада 2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до боржника з реверсною вимогою №08-03-14/1-04/5843. 10 квітня 2023 року боржнику було направлено досудове попередження, станом на дату подання позовної заяви заборгованість не сплачена. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 38 000 грн. та понесені судові витрати. 09 серпня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 09 жовтня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву залишено без руху. 25 жовтня 2023 року на виконання ухвали суду від 09 жовтня 2023 року, представник позивача надіслав супровідний лист з додатками. 28 серпня 2023 року представник позивача Галіч Ж. В. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пп. а, в) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Частиною 1ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, 01 вересня 2022 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1372/21, провадження №3-678-544/22), яка набрала законної сили 30 вересня 2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП. Із постанови суду вбачається, що 22 листопада 2021 року о 07 год. 10 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварино» 311 км., Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21053», д.н.з. [NUMBER] , під час руху по узбіччі, не врахував дорожньої обстановки, не побачивши дорожній знак здійснив зіткнення із ним, внаслідок удару автомобіль відкинуло на зустрічну смугу руху, та відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в протилежному напрямку м.Хмельницький, чим своїми діями [PERSON] порушив п.12.1 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім того, 26 квітня 2022 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1372/21, провадження №3-678-10/22), яка набрала законної сили 11 липня 2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Із постанови суду вбачається, що 22 листопада 2021 року о 07 год. 10 хв. на автодорозі М-30 311 км «Стрий-Ізварине», водій [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ-21053 з дорожнім номерним знаком [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на місці за допомогою Alcotest6810 Драгер ARCD 5077 № 00796, результат тесту 1,20 % (проміле). Від подальшої медичної експертизи водій відмовився, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. У цей же день о 11 год. 00 хв. в смт Летичів по вул. І. Франка, 20, водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21053 з дорожнім номерним знаком [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] на транспортний засіб марки «ВАЗ-21053», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом 0074022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (термін дії з 07 березня 2021 року до 06 березня 2023 року включно, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - двісті шістдесят тисяч гривень; за шкоду заподіяну майну - сто тридцять тисяч гривень; розмір франшизи дві тисячі п`ятсот гривень). 25 листопада 2021 року до страховика ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 22 листопада 2021 року. 12 січня 2022 року за реєстраційним № 68510 до страховика ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшла заява про страхове відшкодування від ТзОВ «Автотрейс LTD», власника авто «MAN TGA 18.430» д.р.н. [NUMBER] . Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування від 18 жовтня 2022 року (за договором страхування №АТ 0074022 від 03 березня 2021 року), сума такого відшкодування становить 38 000 гривень. 12 січня 2022 року було узгоджено суму страхового відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ або КАСКО між [PERSON] та [PERSON] в обсязі 38 000 грн. Як вбачається з платіжного доручення №48183 від 20 жовтня 2022 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало ТОВ «Автотрейс ЛТД» страхове відшкодування по договору №АТ-0074022 від 03 березня 2021 року на суму 38 000 грн. 04 листопада 2022 року представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідачу по справі було спрямовано регресну вимогу № 08-03-14/1-04/5843 на суму 38 000 грн., вимога була отримана 14 листопада 2022 року. 10 квітня 2023 року представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідачу по справі було спрямовано досудове попередження № 08-03-14/1-04/2666 на суму 38 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved