Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Зазначає, що причиною пропуску вказаного строку було те, що з 2020 року він захворів (хронічна лімфоїдна лейкемія), щомісячно проходить стаціонарне лікування, приймає хіміотерапію та продовжує амбулаторне лікування. Також в червні 2023 року він отримав травму правої ноги, проходив амбулаторне лікування та останній період почав ходити за допомогою костилів. На даний час стан його здоров`я не покращився та йому призначено стаціонарне лікування. Вказані обставини позбавили його можливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з цим просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] 14.11.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивача його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 10 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 р. за [PERSON] (батько), який був головою двору, [PERSON] (мати), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (брат) значився житловий будинок з земельною ділянкою площею 0,30 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Також відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 044736 від 02.04.2002 року [PERSON] (мати) передано у приватну власність земельні ділянки загальною лощею 2,15 га, призначені для ведення товарного виробництва, що розташовані на території Озерянської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 3). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [INFO] [PERSON] (брат) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на ім`я сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 08.08.2008 року (а.с. 6), копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.06.2010 року (а.с. 6 зворот) та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 02.10.2023 року (а.с. 12). Згідно довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 78-6/2023 від 19.09.2023 року на день смерті [PERSON] (мати) була зареєстрована та постійно проживала одна по [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.10.2023 року, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] (мати) та виданих на її підставі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 11). Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також на момент смерті спадкодавця не був зареєстрований за адресою померлої. Також нотаріусом було роз`яснено про можливість звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 458/01-16 від 02.10.2023 року (а.с. 10). Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Таким чином право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом даної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини позивачу, оскільки останній з 2020 року хворіє, а саме йому встановлено діагноз: хронічна лімфоїдна лейкемія (копія виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 234403 від жовтня 2020 року, копія індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 1220 від 15.07.2021 року, а.с. 13, 14) та з 29.06.2021 року він є особою з інвалідністю ІІ-ої групи (копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 412771, копія песійного посвідчення №2275326694, а.с. 23-25). Крім цього, у період з 09.01.2023 року по 11.01.2023 року, з 08.02.2023 року по 10.02.2023 року, з 08.03.2023 року по 10.03.2023 року та з 24.04.2023 року по 26.04.2023 року у зв`язку з погрішенням стану здоров`я позивач щомісячно проходив стаціонарне лікування та приймав хіміотерапію, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (а.с. 15-19). Крім цього, в червні 2023 року позивач отримав травму правої ноги, а саме різану рану правої гомілки з частковим пошкодженням ахілового сухожилля, проходив амбулаторне лікування, ходив за допомогою милиць та йому було рекомендовано не навантажувати праву ногу, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 28.06.2023 року та копією виписок з медичної карти хворого [PERSON] (а.с. 20, 21). Також відповідно до результатів лабораторних досліджень від 17.10.2023 року стан здоров`я [PERSON] (позивач) не покращився, оскільки за результатами дослідження загального аналізу крові та лейкоцитарної формули показники відхилені від норми (а.с. 22). Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (пункт 2.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Проте з інформації зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] (мати) не заводилась, а тому нотаріус жодних дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини не вчиняв, його виклик як спадкоємиця за заповітом не здійснював, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. При цьому, приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославська Н.В. рекомендувала позивачу звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (мати) сплив 19.07.2023 року, до нотаріуса позивач звернувся 02.10.2023 року, а позов до суду він пред`явив 14.11.2023 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач як на момент смерті спадкодавця, так і на даний час, хворіє на тяжку хворобу (хронічну лімфоїдну лейкемію), у зв`язку з чим з січня по квітень 2023 року проходив щомісячне стаціонарне лікування, а також в червні 2023 року отримав травму правої ноги, а саме різану рану правої гомілки з частковим пошкодженням ахілового сухожилля, проходив амбулаторне лікування, ходив за допомогою милиць та йому було рекомендовано не навантажувати праву ногу, що позбавило його можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц. З вказаними висновками також погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18, від 20.12.2021 у справі № 671/1504/20. Враховуючи вищенаведене, та те, що на час відкриття спадщини позивач не проживав разом зі спадкодавцем, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, суд вважає, що позивач пропустив строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] з поважних причин, оскільки нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємців за законом та заповітом, в т.ч. [PERSON] , який постійно хворів та проходився стаціонарне та амбулаторне лікування. Зазначені причини не залежали від волі та дій спадкоємця, що свідчить про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач є особою з інвалідністю ІІ-ої групи (копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 412771, копія песійного посвідчення №2275326694, а.с. 23-25) та звільнений від сплати судового збору, з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову до суду, а саме 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України (в редакції 2003 р.),

Outcome: approved