Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить зобов`язати відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області, Чорнотицьку загальноосвітнью школу І-ІІІ ступенів Сосницької селищної ради Чернігівської області визнати незаконними та скасувати наказ №120 від 18.07.2022 року т.в.о. начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області Тетяни Жабко про припинення нарахування та виплату середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19 липня 2022 року та наказ №27-К від 19.07.2022 року директора Чорнотицької ЗОШ І-ІП ступенів Сосницької селищної ради про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби з 19 липня 2022 року. Зобов`язати відповідача відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану з 19 липня 2022 року. Позов мотивує тим, що згідно з наказом №84 від 03.05.2022 року начальника Корюківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині), відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ, він був призваний на військову службу під час мобілізації, з 03.05.2022 року призначений стрільцем 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ВОС-100915А Корюківського районного територіального центру та соціальної підтримки за посадою за 4 тарифним розрядом, шпк «солдат», і на даний час перебуває на військовій службі. Наказом директора Чорнотицької ЗОШ І-ПІ ступенів Сосницької селищної ради його було увільнено від роботи з 03 травня 2022 року зі збереженням робочого місця, посади та середнього заробітку згідно з Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» до дня звільнення з військової служби. Відповідно до наказу №27-К від 19.07.2022 року директора Чорнотицької ЗОШ І-ІП ступенів Сосницької селищної ради було припинено виплату середнього заробітку на період проходження військової служби з 19 липня 2022 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-ІХ та внесенням змін до частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України. Підставою для винесення наказу №27-К від 19.07.2022 року був наказ №120 від 18.07.2023 року т.в.о. начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області Тетяни Жабко про припинення нарахування та виплату середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19 липня 2022 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-ІХ, у зв`язку зі змінами, внесеними до частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України. Про даний наказ він нічого не знав і не був з ним ознайомлений. Відповідачі відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області як розпорядник коштів та Чорнотицька ЗОШ І-ІП ступенів Сосницької селищної ради як роботодавець ігнорують чинне законодавство, видають незаконні накази, незаконно не нараховують і не виплачують середній заробіток на період проходження військової служби. Знаходячись на військовій службі він неодноразово телефонував до адміністрацій відповідачів для вирішення даного спірного питання, але адміністрації відповідачів ігнорують чинне законодавство України яке регулює дане спірне питання, стверджують, що він не маю права на виплату середнього заробітку, пропонують оскаржити накази в судовому порядку, інформують, що тільки при наявності судового рішення щодо даного спірного питання вони здійснять такі виплати, тому за захистом своїх прав звертається з даним позовом до суду, вважає вищевказані накази відповідачів та їх відмову нарахувати та виплатити середній заробіток - протиправними. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України таскладається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Частиною 2 ст. 57 Закону України «Про освіту» передбачено, що у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Змін до зазначеної норми Закону України «Про освіту» внесено не було. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Строки звернення до суду для оскарження наказу №29-К від 19.07.2022 року директора Чорнотицької ЗОШ І-ІІІ ступенів Сосницької селищної ради пропущені, але з поважних причин. Відповідач не ознайомив його вчасно з даним наказом, крім того, він знаходиться на військовій службі, виконує військові завдання командира, не має вільного часу, тому не міг вчасно звернутись до суду для оскарження незаконного наказу. Що стосується наказу №120 від 18.07.2022 року відповідача відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області, то його з цим наказом не ознайомлювали, про такий наказ взнав нещодавно, в листопаді 2023 року від директора школи. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали письмову заяву про проведення судового засідання за їх відсутності з підтриманням позовних вимог та з клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу. В судове засідання представник відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Кальченко І.М. подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з якої вбачається визнання позовних вимог. Дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 12 січня 2015 року позивач прийнятий на роботу вчителем математики Чорнотицької ЗОШ І-ІІІ ступенів, копія трудової книжки [NUMBER] , (а. с. 5-7). Із копії наказу №84 від 03.05.2022 року начальника Корюківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) вбачається, що відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2І05-ІХ, [PERSON] був призначений до роти охорони, ВОС-100915А з 03.05.2022 року, (а.с. 8). Відповідно до копії наказу №27-К від 19.07.2022 року Чорнотицької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] припинено виплату середнього заробітку, (а.с. 9). Із копії наказу т.в.о. начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради №120 від 18.07.2022 року вбачається, що з 19.07.2022 припинено нарахування та виплата середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької ТГ на підставі Закону України №2352 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», (а.с. 10). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до положеньст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Згідно з частиною другою статті 39 Закону № 2232-XII громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ч. 3 статті 119 КЗпП України в редакції, чинній до 18.07.2022 включно, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022) внесено зміни у частину третю статті 119 Кодексу законів про працю України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Законом №2352-IX не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізаціїі встановлені нормами інших законів зокрема, до Закону України «Про освіту» щодо припинення збереження попереднього середнього заробітку працівникам, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації або військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Отже, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту» щодо збереження за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками попереднього середнього заробітку на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, чинна і має реалізовуватися в повному обсязі. Тобто, для окремих категорій суб`єктів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників), призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, збережено таку гарантію як попередній середній заробіток. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2023 року, справа №718/209/23: «в частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, оскільки поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників; спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками призваними на військову службу за призовом під час мобілізації зберігається попередній середній заробіток». Стосовно позовних вимог щодо скасування наказу відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради №120 від 18.07.2022 року, яким припинено нарахування та виплату середнього заробітку працівникам закладів освіти та культури Сосницької територіальної громади на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 року, суд зазначає, що відповідно до п.3.1.3. Положення про відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області здійснює управління закладами освіти, закладами культури, фізичної культури та спорту, що знаходяться в межах відповідної території і належать до сфери управління Сосницької селищної ради та координація діяльності цих закладів. Згідно п.3.2.1 Відділ здійснює управління закладами загальної середньої освіти, які розташовані на території Сосницької селищної ради. Враховуючи, що Чорнотицька ЗОШ І-ІІ ступенів знаходиться на території Сосницької селищної ради, а отже, відділ освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області здійснює управління Чорнотицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Сосницької селищної ради. Суд бере до уваги, що оскаржуваний позивачем наказ відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області №120 від 18.07.2022 року стосується працівників закладів освіти та культури Сосницької ТГ, а тому наказ слід визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується позивача. Наказ директора Чорнотицької ЗОШ І-ІІІ ступенів Сосницької селищної ради №27-К від 19.07.2022 року про припинення виплати [PERSON] середнього заробітку на період проходження військової служби з 19 липня 2022 року необхідно визнати протиправним та скасувати. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вище викладене, оцінивши всі докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток із 19 липня 2022 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено витрати на правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами та стягнення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Повноваження адвоката Загальця О.М. підтверджено ордером серії ЧН №075089 на надання правової допомоги від 20.04.2023 року, (а.с. 14). Із попереднього розрахунку сум судових витрат на правову допомогу від 05.12.2023 року вбачається, що попередній розрахунок становить 6000 грн. Згідно з квітанцією до прибуткового касового ордера від 08.12.2023 року від [PERSON] прийнято 6000 грн., (а.с. 12). Згідно з актом виконаних робіт від 17.01.2024 року всього виконано робіт (надано послуг) на суму 6000 грн., (а.с. 40). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 4000 грн. (по 2000 грн. з відповідачів). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1, 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Позивач заявив дві позовні вимоги немайнового характеру щодо скасування наказів та одну вимогу майнового характеру, щодо нарахування та виплати середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судовий збір: із відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради Чернігівської області у розмірі 2147,2 грн.; із Чорнотицької ЗОШ І-ІІІ ступенів Сосницької селищної ради у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved