Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення юридичного факту. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 22.05.2015 року одружився з відповідачем, який зареєстровано виконавчим комітетом Рухотинської сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області актовий запис № 02. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання неповнолітньої дитини немає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з батьком, оскільки мати виїжджає за кордон. Подружні відносини між ними припинені. Основна причина розпаду сім`ї це різниця в характері, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Шлюб носить формального характери. Щодо встановлення юридичного факту позивач зазначає, що його встановлення є необхідним для отримання додаткових гарантій пільг необхідних для набуття статусу одиного батька. Враховуючи вище викладене позивач просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати, визначити місце проживання дитини з ним та встановити факт самостійного виховання та утримання ним дитини. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. До суду від позивача надійшла заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До суду від відповідача надійшла заява в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 22.05.2015 року виконавчим комітетом Рухотинської сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка після розірвання шлюбу буде проживати біля батька. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду, в якій вказала, що позов визнає у повному обсязі. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити із позивачем. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати біля батька. Щодо встановлення юридичного факту. Відповідно до акту від 05.12.2023 року № 389 комісією встановлено, що дитина [PERSON] , проживає в одному будинку разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , та займається її вихованням. Зазначене також підтверджується довідкою від 05.12.2023 року № 388. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач має намір виїхати за кордон, а у позивача виникає необхідність щодо подальшого оформлення документів для отримання допомогу на дитину (пільгу) та набуття статусу «одинокий батько» оскільки він буде виховувати її один, а також постає питання щодо переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка не проживатиме із дитиною. Підсумовуючи все вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги заяву відповідача, яка міститься в матеріалах справи, суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення юридичного факту слід задовольнити у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується квитанцією № 9329-6392-4372-5651. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved