Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №\~361/597/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат у цій справі, та стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати у даній справі, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 23000 грн. і гонорар успіху адвоката в розмірі 10\~% від задоволення частини позовних вимог у розмірі 300 доларів США, що на момент складання позовної заяви за курсом Національного банку України становило 7356 грн. 36 коп. В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року його позовні вимоги задоволено. При ухваленні цього рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, заявлених ним у позовній заяві, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 23000 грн. та гонорар успіху адвоката в розмірі 10\~% від задоволення позовних вимог у розмірі 300 доларів США, що на момент складання позовної заяви за курсом НБУ становило 7356 грн. 36 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Чубаров Д.В. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримує та просив суд їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності та зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката. Представник відповідача адвокат Пожидаєв І.В. подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу позивача, у якому, посилаючись на те, що ці витрати є завищеними, їх розмір є неспівмірним, зважаючи на те, що представництво інтересів позивача у справі не вимагало значних затрат та зусиль (позовна заява є невеликою за змістом, не потребувала багато часу для її підготовки), до складу цих витрат увійшли витрати, зокрема, запити до державних органів про витребування даних відповідача [PERSON] , які не мають правового значення чи впливу на цю справу, а гонорар успіху адвоката в розмірі 10\~% від задоволених позовних вимог є зобов`язанням між позивачем та адвокатом, які склалися на договірних засадах та ніяким чином не впливають на відповідача та її обов`язок оплачувати цей гонорар та не належить до правових витрат у розумінні норм ЦПК України, просив зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу, а у стягненні 10\~% гонорару успіху адвоката відмовити. Розглянувши заяву позивача [PERSON] про ухвалення судом додаткового рішення у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що у січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що на момент складання позовної заяви відповідно до курсу Національного банку України становить 73563 грн. 60 коп. У вказаній позовній заяві позивачами був зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, зокрема, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000 грн. 29 листопада 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області у вказаній цивільній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Також стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що на момент складання позовної заяви відповідно до курсу Національного банку України становить 73563 грн. 60 коп., та судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката при ухваленні судом даного рішення не вирішувалося. За змістом п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно із ч. ч 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну правничу допомогу; 2)\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом ч. ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3)\~у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач [PERSON] надав суду договір про надання правової допомоги №\~201219, укладений 20 грудня 2019 року між ним та адвокатом Чубаровим Д.В., додаток №\~1 до цього договору, тарифи вартості послуг, рахунки на оплату, меморіальні ордери, прибуткові касові ордери, акти наданих послуг від 24 січня та 22 листопада 2020 року, детальний опис робіт, які виконав адвокат, додаткову угоду від 01 червня 2021 року до договору про надання правової допомоги №\~201219. Зі змісту цих документів видно, що адвокат Чубаров Д.В. позивачу [PERSON] надав наступні послуги із зазначенням їх вартості: складання вимоги 1000 грн., складання адвокатського запиту та направлення їх у відповідні органи в кількості 2 шт. 3000 грн., вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви 3000 грн., складання клопотання про витребування доказів 1000 грн., участь адвоката в судових засіданнях 15000 грн. Аналізуючи позовну заяву, вимогу, клопотання про витребування доказів, адвокатські запити, на предмет їх складності, обсягу та часу, витраченого для їх складання, час витрачений на судові засідання адвокатом, інші надані [PERSON] адвокатом Чубаровим Д.В. послуги (без гонорару успіху), а також беручи до уваги доводи (заперечення) сторони відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, зважаючи на складність справи, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерію розумності їх розміру, суд вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, зокрема, складання адвокатом запитів до Броварського управління ГУ ДФС у Київській області, Відділу реєстрації Броварської райдержадміністрації Київської області про витребування реєстраційного номера облікової картки платника податків і дати народження відповідача [PERSON] , не пов`язане із розглядом цієї справи, жодним чином дана інформація не впливала на вирішення вимог позивача, та враховуючи ціну позову у справі, вартість цих запитів у розмірі 3000 грн., на думку суду, є завищеною та неспівмірною, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000 грн. Щодо вирішення питання про стягнення гонорару успіху адвоката в розмірі 10\~% від задоволення позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. У п. 3.11 договору про надання правової допомоги №\~201219, який укладено 20 грудня 2019 року між [PERSON] та адвокатом Чубаровим Д.В., сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар успіху в розмірі 10\~% від задоволення позовних вимог клієнта (позивача). У п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року №\~5076-VI (далі Закон №\~5076-VI) встановлено, що адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №\~5076-VI договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Тлумачення п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №\~5076-VI свідчить, що правова допомога має інтерес для клієнта не сама по собі, а переслідує певну мету і задовольняє потребу у захисті, відновленні і задоволенні його прав. Саме тому ці наслідки бажані клієнтом і сприймаються ним саме як результат надання правової допомоги. Наявність або відсутність бажаного судового рішення, що задовольняє права і інтереси замовника, є для нього чіткою і найбільш переконливою оцінкою якості послуг виконавця і при відсутності інших критеріїв нормальною і законною умовою розміру відповідної винагороди за спільною домовленістю сторін. Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону №\~5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1)\~договір про надання правової допомоги; 2)\~довіреність; 3)\~ордер; 4)\~доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1)\~надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2)\~якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (ст. 27 Закону №\~5076-VI). За змістом ст. 30 вказаного Закону №\~5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених від 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід, завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №\~904/4507/18). Також у зазначені постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що гонорар успіху є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява №\~19336/04)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (заява №\~31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі №\~904/4507/18 роз`яснила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі Пакдемірлі проти Туреччини (заява №\~35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (пункт 5.43 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду). Таким чином, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару успіху не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки у такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема, положень ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат. Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №\~127/9918/14-ц роз`яснив, не є\~обов`язковими для\~суду зобов`язання,\~які склалися\~між адвокатом\~та клієнтом,\~зокрема у\~випадку укладення\~ними договору,\~що передбачає\~сплату адвокату\~гонорару успіху,\~у контексті\~вирішення питання\~про розподіл\~судових витрат.\~Вирішуючи останнє,\~суд повинен\~оцінювати витрати,\~що мають\~бути компенсовані\~за рахунок\~іншої сторони,\~враховуючи як\~те,\~чи були\~вони фактично\~понесені,\~так і\~оцінювати їх\~необхідність. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи з наведеного вище, суд враховує той факт, що за наслідками розгляду спору між [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів із відповідача стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., а для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, тому суд вважає, що стягнення із відповідача на користь позивача гонорару успіху в розмірі 300 доларів США, що на момент складання позовної заяви за курсом Національного банку України становило 7356 грн. 36 коп., не відповідають критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних та їх відшкодування з огляду на обставини цієї справи, ціну позову, та стягнуті витрати за виконану адвокатом роботу, матиме надмірний характер. На підставі викладеного,

Outcome: partial