Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

представник [PERSON] - адвокат Сергєєва О.І. 20.10.2023 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про стягнення 3% річних, інфляційних витрат у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, в якому просить суд стягувати з відповідачки на користь позивачки - 234 025,50 грн. (двісті тридцять чотири тисячі двадцять п`ять гривень п`ятдесят копійок), що складаються з : 195600,50грн. -відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за період з 26.08.2020 по 20.10.2023 та 38 425,00 грн.- три проценти річних від простроченої суми за період з 26.08.2020 по 20.10.2023. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.01.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.02.2016 в розмірі 580 982,49 грн, з яких: 400 236,80 грн - основна сума боргу, 149 593,01 грн - відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції, 31 152,68 грн - 3 % річних від простроченої суми. Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 по справі №463/3110/19 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23.01.2020 та постанову Львівського апеляційного суду від 25.08.2020 в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції скасовано та відмовлено в задоволенні позову в цій частині. Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23.01.2020 по справі №463/3110/19 та постанову Львівського апеляційного суду від 25.08.2020 по справі №463/3110/19 в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної суми боргу в розмірі 400 236 грн 80 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 31 152 грн 68 коп. залишено без змін. Зменшено загальний розмір стягнутої з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 28.02.2016 року з 580 982 грн 49 коп. до 431 389 грн 48 коп. На підставі вищевказаних судових рішень та виконавчих листів у справі №463/3110/19 Личаківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 28.10.2020 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Станом на 23.08.2023 боржником [PERSON] частково погашено заборгованість перед позивачкою в сумі 24 863,71 грн. та залишок заборгованості становить - 406 525,77 грн.. У зв`язку із тим, що заборгованість за рішенням суду непогашена позивач вважаючи свої права порушеними звернулася до суду та просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за ст. 625 ЦК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 27.10.2023 отримано відповідь органу реєстрації місця проживання та перебування особо щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 01.11.2023 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Заперечуючи проти позовних вимог 21.11.2023 представником відповідача [PERSON] адвокатом Попівняком Н.М. на адресу суду поданий відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Мотивував відзив тим, що норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У випадках порушення грошового зобов`язання якого є грошові кошти виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають. Відтак, так як предметом договору позики від 28.02.2016 (№463/3110/19) є грошові кошти, визначені в доларах США, то передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають. Поряд цим вважають, що в даному спорі необхідно застосувати положення пунктів 15 та 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, так як позивач вимагає стягнути з відповідача 3 % річних, інфляційні втрати у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення боргу за період з 26.08.2020 по 20.10.2023, тобто в період дії карантину, встановленого КМУ та у період дії воєнного стану в Україні запровадженого і продовженого Указами Президента України та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача Сєргєєва О.І. в судовому засіданні позов з підстав зазначених в ньому підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Додатково вказала, що за час прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду відбулося знецінення грошової одиниці, тому позивач вважаючи свої права порушеними звернувся до суду та просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період з 26.08.2020 по 20.10.2023. Представник відповідача Попівняк Н.М. в судовому засіданні позов заперечив. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю з підстав зазначених в відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.01.2020 у справі № 463/3110/19 позов [PERSON] - задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.02.2016 у розмірі 580982,49 гривень (п`ятсот вісімдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні сорок дев`ять копійок), що складається з 400236,80 гривень (чотириста тисяч двісті тридцять шість гривень вісімдесят копійок) - основна сума боргу, 149593,01 гривень (сто сорок дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні одна копійка) - відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції, 31152,68 гривень (тридцять одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят вісім копійок) - відсотки з урахуванням 3% річних від простроченої суми та судовий збір у розмірі 6376,85 гривень (шість тисяч триста сімдесят шість гривень 85 копійок). У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено за безпідставністю /а.с. 10-14/. Постановою Львівського апеляційного суду від 25.08.2020 апеляційну скаргу [PERSON] - залишено без задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.01.2020 - залишено без змін /а.с. 15-17/. 05.10.2020 Личаківським районним судом м. Львова на виконання вище вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 463/3110/19 /а.с. 21/. 28.10.2020 державним виконавцем Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі даного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 63424059 з виконання виконавчого листав № 463/3110/19 виданого 05.10.2020 /а.с. 23/ Постановою Верховного суду від 16.06.2021 розглянуто касаційну скаргу [PERSON] , рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23.01.2020 та постанову Львівського апеляційного суду від 25.08.2020 в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23.01.2020 та постанову Львівського апеляційного суду від 25.08.2020 в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної суми боргу в розмірі 400 236 (чотириста тисяч двісті тридцять шість) грн 80 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 31 152 (тридцять одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 68 коп. залишено без змін. Зменшено загальний розмір стягнутої з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 28.02.2016 з 580 982 (п`ятисот вісімдесяти тисяч дев`ятисот вісімдесяти двох) грн 49 коп. до 431 389 (чотирьохсот тридцяти однієї тисячі трьохсот вісімдесяти дев`яти) грн 48 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 563 (одну тисячу п`ятсот шістдесят три) грн 63 коп. судового збору. На підставі вище вказаної постанови 07.10.2021 Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 463/3110/19 про зменшення загального розміру заборгованості за договором позики від 28.02.2016 з 580 982 (п`ятисот вісімдесяти тисяч дев`ятисот вісімдесяти двох) грн 49 коп. до 431 389 (чотирьохсот тридцяти однієї тисячі трьохсот вісімдесяти дев`яти) грн 48 коп. /а.с. 22/. Згідно довідки Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [NUMBER]/34734 від 23.08.2023 року станом на 23.08.2023 року боржником [PERSON] погашено заборгованість перед [PERSON] в сумі 24 863,71 грн., залишок заборгованості становить - 406 525,77 грн./а.с. 24/. Позивачка [PERSON] як на підставу свого позову посилається на ст. 625 ЦК України і вказує, що у зв`язку із тим, що заборгованість за рішенням суду відповідачкою непогашена, то вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За розрахунком позивачки станом на 20.10.2023 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду від 26.08.2020 розмір заборгованості [PERSON] за період з 26.08.2020 по 20.10.2023 становить 38425,00 грн.. В той же час, станом на 20.10.2023 інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду від 26.08.2020 розмір заборгованості [PERSON] за період з 26.08.2020 по 20.10.2023 становить 195 600,50 грн.. Відповідачка заперечуючи проти позовних вимог подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи спір, суд виходив з наступних норм та мотивів. В ході судового розгляду, судом встановлено, що на підставі вище вказаного судового рішення від 25.08.2020 для [PERSON] виникло зобов`язання перед позивачкою [PERSON] зі сплати заборгованості у розмірі 431 389, 48 грн.. Ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19.06.2019 року в справі № 646/14523/15-ц). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за договором позики від 28.02.2016 не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відтак, судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів повного виконання судового рішення про стягнення з відповідачки заборгованості, що і сторонами не заперечується. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Судом не приймається до уваги посилання відповідача, про те, що інфляційні втрати не підлягають стягненню, так як предметом договору позики є грошові кошти, визначені у доларах США, адже спірні правовідносини виникли із зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення про стягнення грошових коштів виражених в гривнях. Доводи відповідача про необхідність застосування положення пунктів 15 та 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України з урахуванням правовідносин у даній справі, а саме стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання виниклого на підставі судового рішення, на думку суду правового значення не мають. Відтак, за встановленого, позивач [PERSON] має право вимагати від відповідачки сплати інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання. Суд погоджується з наданим розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, який не спростований відповідачем та на підставі викладеного, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 38 425,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 195 600,50грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених вимог позивача в повному обсязі, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2340,27 грн. за подання позовної заяви позивачем і підлягають стягненню в користь позивача.

Outcome: approved