Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія» про відшкодування матеріального та морального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 13.05.2021р. о 19.28год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Міtsubishi Lancer» держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford Escord» держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована відповідачем у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія». Згідно звіту №1355-06-21 про оцінку колісного транспортного засобу «Міtsubishi Lancer» держ.номер [NUMBER] вартість матеріального збитку складає 30833,51грн. Вартість проведення оцінки автомобіля складає 1500грн. Відповідно до відповіді МТСБУ від 12.12.2022р. ТДВ «Міжнародна СК» 02.07.2021р. втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ. Наразі ТДВ «Міжнародна СК» перебуває у стадії припинення за рішенням засновників (шляхом ліквідації) Позивачем на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія» направлено лист-претензію про виплату матеріальної шкоди, однак відповіді отримано не було. Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою позивачу була завдана також і моральна шкода, яка полягає у тому, що у позивача виникли душевні страждання у вигляді безсоння та розлади нервової системи, оскільки позивач працює водієм у таксі і пошкодження транспортного засобу призвело до того, що позивач залишився без роботи та заробітку. Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 30833грн., моральну шкоду в сумі 15000грн., судовий збір в сумі 2147,20грн. та кошти за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 1500грн. В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги, вказавши відповідачем [PERSON] , та просила стягнути з нього відповідача матеріальну шкоду в сумі 30833грн., моральну шкоду в сумі 15000грн., судовий збір в сумі 2147,20грн., кошти за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 1500грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000грн. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2024р. поновлено строк на подання уточненої позовної заяви та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія» В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, сповіщалися за зазначеними у справі адресами. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.05.2021р. о 19.28 по вул.Тираспольській,8 в м.Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Міtsubishi Lancer» держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford Escord» держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2021р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с.9) Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована відповідачем у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія», про що свідчить копія полісу, при цьому страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130\~000грн.; франшиза -2500грн.( а.с.95) Згідно звіту №1355-06-21 про оцінку колісного транспортного засобу «Міtsubishi Lancer» держ.номер [NUMBER] вартість матеріального збитку складає 30833,51грн. Вартість проведення оцінки автомобіля складає 1500грн.(а.с.16-27) Відповідно до відповіді МТСБУ від 12.12.2022р. ТДВ «Міжнародна СК» 02.07.2021р. втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ. Наразі ТДВ «Міжнародна СК» перебуває у стадії припинення за рішенням засновників (шляхом ліквідації). У цьому листі також зазначено, що згідно п.п.52.4, 52.5 ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено або ліцензія якого анульована, позбавляється права на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не звільняється від обов`язку виконання укладених договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.29) В матеріалах справи наявний лист-претензія позивача про виплату матеріальної шкоди на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія», однак доказів його направлення суду надано не було. (а.с.28) \~ \~Згідно ст.979\~Цивільного кодексу\~України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу,\~Закону України\~"Про\~страхування",\~інших законодавчих\~актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Потерпілий, хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного винуватцем ДТП зі страховою компанією, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється\~Конституцією України,\~ЦК України,\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV) та іншими\~законами України\~і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Пунктом 2.1\~статті 2 Закону № 1961-IV\~передбачено, що якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. \~\~\~\~\~\~Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми\~Закону № 1961-IV\~є спеціальними, а цей\~Закон\~є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. \~\~\~\~\~\~За вимогами\~статті 3 Закону № 1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.12.1 ст.12, п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування\~завжди зменшується\~на суму\~франшизи,\~розрахованої за\~правилами цього\~підпункту.\~ У\~разі настання\~страхового випадку\~страховик у\~межах страхових\~сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого,\~\~це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. В судовому засіданні представник позивача повідомила, що [PERSON] відшкодував позивачу 2500грн. франшизи. Згідно п.п.52.4.,\~52.5.\~ст.52\~"Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів"\~страховик у\~разі припинення\~його членства\~в МТСБУ\~втрачає право\~укладати будь-які\~договори обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності.\~Припинення повного\~членства в\~МТСБУ позбавляє\~страховика права\~укладати договори\~міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст.ст.\~1166,\~1187 Цивільного кодексу України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Джерелом\~підвищеної небезпеки\~є діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ч.1\~ст.1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Системний аналіз вищезазначених положень чинного законодавства дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таким чином, зазначені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 30833грн. задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги повинні бути пред`явлені саме до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова компанія», оскільки ліміт, розмір якого визначений у страховому полісі, дозволяє відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду за мінусом франшизи, яка вже була відшкодована [PERSON] .. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. \~ \~ \~ \~Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зазначеною дорожньо-транспортною\~пригодою позивачу\~була завдана\~моральна \~ шкода,\~яка полягає\~у тому,\~що у\~позивача \~виникли душевні\~страждання у\~вигляді безсоння\~та розлади\~нервової \~системи,\~оскільки пошкодження\~транспортного засобу\~ призвело\~до порушення\~ звичного\~ритму життя, порушилися нормальні життєві зв`язки та звичний життєвий уклад. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7000грн. а також витрати за проведення оцінки автомобіля у розмірі 1500грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~\~ Згідно із ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~\~Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 7000 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Outcome: partial