Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

АТ \~"СЕНС\~БАНК" звернулось\~до Хмільницького\~міськрайонного суду\~Вінницької області\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 22.10.2020 між АТ "Альфа-Банк", назву якого 12.08.2022 змінено на АТ "СЕНС БАНК" та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501272486. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачкою в повному обсязі, надавши кредит. Однак відповідачка за вказаним договором свої зобов"язання не виконує, а саме кредит не повертає та проценти за користування кредитними коштами не сплачує у зв`язку з чим станом на 22.01.2023 утворилась заборгованість в розмірі 79200,85 грн., яку позивач просить стягнути з неї. Ухвалою суду від 17.11.2023 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за наявними матеріалами. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань 30.11.2022. 20.10.2020 між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 630747097, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про надання кредиту № 630747097, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 99250 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,00% річних, строком на 30 місяців.( а.с.4-7). Відповідно до оферти [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 99250 грн. 00 коп., процентна ставка 33 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 30 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 22.04.2023 року (п. 2 Оферти). Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору.(зв.а.с. 4) Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 99250,00 грн.., строк кредитування - 30 місяців, процентну ставку 33 %, а також неустойку (штраф) в за кожне прострочення платежу від 1 до 4 днів 200 грн. та за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів 400 грн.( а.с. 5) Отримання відповідачкою коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується випискою по особовому рахунку.( а.с. 11-26). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та не сплатила комісію по обслуговуванню кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. 04.09.2023 [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних забов`язань( а.с. 27). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, відсутності відомостей про виконання відповідачем зобов`язань за договором, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення тіло кредиту та відсотків є обґрунтованими. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати 15747,46 грн. комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно умов п. 1(б) оферти на укладання угоди про надання кредиту від 22.10.2020 за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,50% від суми кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.01.2023 сума заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 15747,46 грн. , відповідачкою погашено протягом строку дії договору 24448,79 грн Встановлена в договорі сплата щомісячної комісії за обслуговування кредиту не конкретизована, оскільки не зазначено за які саме послуги сплачується комісія. Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії Договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься у пункті 1 (б) оферти та у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 1 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у оферті, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними іне потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16. Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №708/195/19. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 15747,46 грн комісії за обслуговування кредиту необхідно відмовити за безпідставністю. З урахуванням того, що відповідачкою сплочено комісію за обслуговування кредиту в сумі 24448,79 грн. безпідставно, тому суд вважає за необхідне стягнути в [PERSON] на користь позивача 27078,49 грн заборгованості по кредиту (з урахуванням сплоченої відповідачкою комісії) та 11926,11 грн відсотків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial