Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Хмарук Ю.М., звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю заявниці [PERSON] . Остання є єдиним спадкоємцем за законом на все майно після смерті матері. За життя [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] своє матері [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном розпорядившись особистими речами померлої, її ощадною книжкою. До складу спадкового майна, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССГ «Нове життя». 04.07.2023 року заявниця звернулася до Нетішинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на майно після смерті матері [PERSON] , проте отримала відмову з посилання на те, що для оформлення спадкових прав на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССГ «Нове життя» до нотаріальної контори необхідно подати документи, що підтверджують факт вступу в управління або володіння спадковим майном [PERSON] , дочкою померлої [PERSON] . Оскільки у позасудовому порядку встановити такий юридичний факт неможливо, заявниця звернулася до суд з вказаною заявою. Ухвалою судді від 04.12.2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Нетішинської міської ради Хмельницької області у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, зокрема, показання свідка, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] у м.Нетішин Хмельницької області померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів про смерть 01.01.2000 року зроблено відповідний актовий запис за №1, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть виданого Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області (а.с. 10). За життя [PERSON] , жительку [ADDRESS] включено до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, зокрема ССГ «Нове життя», якому видано державний акт на право колективної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14-15). Відповідно до відповіді управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за № 3012/281-23 від 28.07.2023 року [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) № 076703 отримувала, сертифікат у відділ відсутній (а.с. 13). Як вбачається з Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74593008 від 03.11.2023 року, відомості щодо спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , жительки м. Нетішин, Хмельницької області, у Спадковому реєстрі відсутні. Відповідно до записів домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , у вказаному домоволодінні проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 31-32). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 27.04.1998 року Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області серії [NUMBER] . Як вбачається з відповіді на адвокатський запит виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області за № 21/01-24-3244/2023 від 14.09.2023 року, вулиця Кірова у м. Нетішин Хмельницької області, рішенням десятої сесії Нетішинської міської ради народних депутатів ХХІ скликання від 21.02.1992 року №5 «Про назви вулиць на території Нетішинської міської Ради» перейменована на вулицю Підгірна (а.с. 33). Архівна адресна карта про осіб зареєстрованих станом на 31.12.1999 року за адресою [ADDRESS] відсутня, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит, що надана виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області від 15.11.2023 року за № 21/01-12-3943/2023 (а.с. 34). Свідок [PERSON] дала суду показання в яких зазначила, що є сусідкою померлих. [PERSON] та [PERSON] були матір`ю та дочкою, відповідно бабою та матір`ю заявниці. [PERSON] займалася похованням своє матері [PERSON] , обробляла після її смерті город, забрал собі речі померлої. [INFO] у м.Нетішин Хмельницької області померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 27.10.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №180, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (а.с. 7). Після смерті [PERSON] . Нетішинською державною нотаріальною конторою 20.01.2010 року заведено спадкову справу за № 4/2010, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 22656257 від 20.01.210 року (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] заявниця [PERSON] звернулася до Нетішинської державної нотаріальної контори. Листом за № 22/01-16 від 04.07.2023 року [PERSON] повідомлено про те, що 20.01.2010 року відкрита спадкова справа за № 4/2010 після смерті [INFO] [PERSON] . Заявниця є спадкоємцем за законом на все майно після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. Для оформлення спадкових прав на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] , необхідно надати документи, що підтверджують факт вступу в управління або володіння спадковим майном її донькою - [PERSON] . З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження заявниці про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини померлою [INFO] [PERSON] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для заявниці юридичні наслідки. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) убачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно, якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. В цьому випадку таким документом, який підтверджує факт вступу [PERSON] у володіння спадковим майном є домова книга щодо осіб, які проживають в буд. [ADDRESS] , в якій домовласником вказана [PERSON] та ощадна книжка на ім`я [PERSON] видана ощадною касою №2906/055, рахунок № [NUMBER] , які знаходиться у заявниці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на недостатність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини матір`ю заявниці, яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved