Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 березня 2023 року надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої працівнику\~внаслідок ушкодження\~здоров`я на\~виробництві (а.с. 1-6). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 03 березня 2023 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 06 березня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 28,29). На виконання вимог ст.178, 191, 278ЦПК\~України Відповідачем 04 квітня 2023 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, скористався правом подання відповіді на відзив на позовну заяву, яка ним булла подана 03.04.2023року. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 03\~квітня 2023\~року постановлено\~ухвалу про\~зупинення провадження\~у даній\~справі до\~закінчення перегляду\~в касаційному\~порядку об"єднаною\~палатою Касаційного\~цивільного суду\~у складі\~Верховного Суду\~справи №210/5663/20. 10 листопада 2023 року провадження у даній справі відновлено та призначено до розгляду. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Представник позивача зазначає, що позивач працював на РУ імені Кірова, діяльність якого в послідуючому було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, яке і є правонаступником (далі - Відповідач, ПАТ «АМКР»,), у шкідливих умовах праці понад 11 років, на посадах: підземного гірничого робітника очисного вибою шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (26.04.1985 по 01.08.1989); підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (01.08.1989 - 26.08.1991р.); підземного машиніста бурової установки шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (26.08.1991 - 25.07.1996р.). На підставі\~Інформаційної довідки\~про умов\~праці від\~19.11.2007р.\~№2/2-2118,\~наданої Головним\~державним санітарним\~лікарем Саксаганського\~району м.Кривого\~Рогу,\~медичним висновком\~лікарсько-експертної\~комісії ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини м.Кривого\~Рогу» (виписки-епікриз\~ №4800/1287\~від 10.01.2012\~та №3928/815\~від 03.01.2023)\~Позивачу було\~встановлено професійне\~захворювання.\~Причинами виникнення\~професійного захворювання\~Позивача відповідно\~до п.17\~Акту,\~слугували:\~робота протягом\~24\~років 8\~місяців в\~умовах запиленості\~повітря робочої\~зони,\~несприятливого мікроклімату\~та 21\~рік 3\~місяці \~важкої фізичної\~праці.\~Внаслідок тривалої\~праці в\~шкідливих умовах\~на РУ\~ім.\~Кірова,\~ [PERSON] втратив\~своє здоров`я\~та працездатність і набув професійне захворювання. Факт вини Відповідача підтверджується актом №5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.01.2010р., медичними висновками\~лікарсько-експертної\~комісії ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини м.Кривий\~Ріг» (виписки-епікриз\~ №4800/1287\~від 10.01.2012\~та №3928/815\~від 03.01.2023),\~Інформаційною довідкою\~про умови\~праці від\~19.11.2007\~№2/2-2118.\~Крім того,\~Позивачу була\~встановлена втрата\~професійної працездатності\~в розмірі\~65%\~(з\~яких:\~35%\~-\~радикулопатія,\~20%-ВСП\~та 10%\~-\~ХОЗЛ)\~та 3\~група інвалідності\~з 01.04.2016,\~безстроково.\~Відповідно до\~рекомендацій МСЕК\~Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування», протипоказана важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, в умовах виробничого пилу. Позивач відчуває постійний біль в шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з слизовими мокротинням, переважно в ранці, біль в грудній клітині, втому запаморочення, зниження слуху, шум в вухах, підвищення АТ, відчуття серцебиття. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Вважає винним у втраті працездатності відповідача. Позивач просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 268 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не згоден з вимогами позивача та звернув увагу на той факт, що відповідно до п. 3 Акту №5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.01.2010р. № (далі - Акт),його було складено відносно обставин коли Позивач працював на ВАТ «Суха Балка». Крім того відповідно до п. 16 Акту хронічні професійні захворювання виникли у Позивача за таких обставин, зокрема Позивач працюючи на шахті „Ювілейна рудника „Суха Балка, ВАТ „Суха Балка підземним машиністом бурової установки в період з 06.08.1996р. по теперішній чась (29.01.2010р.) Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, із-за неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знепилеиня повітря, що мали низьку ефективність, а у період з 2000р. по теперішній час, згідно з даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №275 від 28.11.2007р. підготовленої Жовтневою районною СЕС важкою фізичною працею внаслідок обмеженості робочого простору робочих місць, яка не дозволяла завжди застосовувати засоби малої механізації. Посилюючим шкідливим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт. Тобто, відповідно до Акту професійні захворювання виникли у Позивача в наслідок роботи в шкідливих умовах протягом 24 років 8 місяців, з яких 11 років роботи на РУ ім. Кірова та 13 роківа на шахті „Ювілейна рудника „Суха Балка, ВАТ „Суха Балка. Однак, Позивач не залучив у якості співідповідача по даній справі підприємство яке є правонаступником ВАТ „Суха Балка. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що Позивач не надавши суду довідку про проходження МСЕК первинно не підтвердив виникнення у нього права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, а отже правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, Відповідно до п. 19 Акту - прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: встановлено, що таки ми є адміністрація шахт №1 імені Артема РУ імені Кірова та „Ювілейна рудника „Суха Балка ВАТ „Суха Балка, оскільки ПАТ «АМКР» не є правонаступником РУ ім. Кірова вважаємо, що вина Відповідача не встановлена. Відповідач вважає, що Державне підприємство «Рудоуправління ім. Кірова», де працював Позивач, не передавало свої права і обов`язки Відповідачу, отже, Відповідач не є правонаступником ДП «Рудоуправління ім. Кірова». Позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй відповіді на відзив представником представник позивача зазначив, що саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником шахти №1 ім. Артема РУ імені Кірова та є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Крім того, твердження сторони відповідача стосовно того, що позивачем не доведено наявності моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та завданням зазначеної шкоди спростовуються наявними у справі доказами.. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] працював на РУ імені Кірова на посадах: підземного гірничого робітника очисного вибою шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (26.04.1985 по 01.08.1989); підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (01.08.1989 - 26.08.1991р.); підземного машиніста бурової установки шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова (26.08.1991 - 25.07.1996р.). Вказані обставини\~підтверджуються відомостями\~внесеними до\~трудової книжки\~позивача,\~а також\~до акту\~розслідування причин\~виникнення хронічного\~професійного захворювання\~від 29.01.2010\~року,\~виданого на\~ім`я\~позивача(а.с.26-27). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Відповідно до пункту 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 29 січня 2010 року (надалі Акт №5 форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача є: робота протягом 24 років 8 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, несприятливого мікроклімату та 21 рік 3 місяці важкої фізичної праці: Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10до 70%: 5,9-32,3 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3, протягом 74,0-96,0% зміни;. Рівень фізичного перевантаження: - маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну: 30-81 кг при нормі до 30 кг; - робоча поза вимушена, з нахилом тулубу до 30 градусів/понад 30 градусів: 64,5/9,5-20,2% за зміну при допустимій до 25,0 % /-; - нахили корпусу: 157-368 разів, при допустимому 100 разів за зміну. \~ \~ \~ \~Важкість праці відноситься до ІІІ класу 3 ст. шкідливості. \~ \~ \~ \~Мікрокліматичні умови, відносна вологість повітря: 85,0-96,0%при нормі 80-30% (а.с. 9-10). Крім того, пунктом 13 Акту №5 форми П-4 встановлено, що згідно з картою атестації робочого місця підземного машиніста бурової установки від 2005 року умови праці відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості. (а.с.9-10). Крім того, відповідно до п.16 Акту професійне захворювання виникло також за таких обставин, працюючи на шахті №1 ім. Артема РУ імені Кірова підземного гірничим робітником з 26.04.1985 по 01.08.1985, підземним машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного вибою з 01.08.1985 по 01.08.1989, підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування з 01.08.1989 по 26.08.1991, підземним машиністом бурової установки з 26.08.1991 по 25.07.1996, [PERSON] згідно з даними Інформаційних довідок про його умови праці 2/2-1379 від 11.06.2009р. та 2/2-2118 від 19.11.2007р. підготовлених Саксаганською районною СЕС виконував роботи, які характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, несприятливими мікрокліматичними умовами та підвищеним рівнем фізичного навантаження (а.с.10). Згідно пункту 16 Акту форми П-4 встановлено, що Позивач пропрацював на підприємстві Відповідача в цеху в умовах впливу шкідливих факторів 11 років 2 місяці та 29 днів (а.с.10). Пунктом 13 Акту форми П-4 встановлено, що згідно з карткою атестації робочого місця підземного машиніста бурової установки від 2005 року умови праці відносяться до ІІІ класу 3 ступеню шкідливості. На підставі Інформаційної довідки про умов праці від 19.11.2007р. №2/2-2118, наданої Головним державним санітарним лікарем Саксаганського району м.Кривого Рогу, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини м.Кривого Рогу» (виписки-епікриз №4800/1287 від 10.01.2012 та №3928/815 від 03.01.2023), Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Радикулопатія попереково-крижова з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим, м`язово-тонічним синдровмами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) фаза загострення. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок 1-2 ст. вираженою переферичною ангіодистонією, частими акроангіоспазмами, дистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня). Хронічне обструктивне захворюванням легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легенів другої стадії). Легенева недостатність другого ступеня» (а.с.21-22,24-25). Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №128 від 15.03.2016 року, а саме п.16 встановлено, що відновлення обмеження життєдіяльності часткове. (а.с.13-19) 15.03.2016року\~Позивачу висновком\~МСЕК встановлено\~втрата професійної\~працездатності в\~розмірі 65%\~(з\~яких:\~35%\~-\~радикулопатія,\~20%-ВСП\~та 10%\~-\~ХОЗЛ)\~та 3\~група інвалідності\~з 01.04.2016, безстроково. (а.с.11-12). Відповідно до\~рекомендацій МСЕК\~Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування», протипоказана важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, в умовах виробничого пилу. Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153\~КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153\~КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Пунктом 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.01.2010 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків в тому числі і на підприємстві відповідача. При цьому, медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 9-12,13-20,21-25). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причинно - наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивач професійного захворюванням. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт форми П-4, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався і цим Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.01.2010 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Суд бере до уваги оцінку умов праці [PERSON] , яка згідно з картою атестації робочого місця підземного машиніста бурової установки від 2005 року умови праці відносяться до ІІІ класу з ступеня шкідливості (пункт 13 Акту) (а.с.10-11). При цьому чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 21-25). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником шахти РУ ім. Кірова, на якій у тому числі працював позивач, з огляду на наступне. За змістом ч.1 ст. 37 ЦК УРСР було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). Статтею 466 ЦК УРСР визначено, що в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї у зв`язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров`я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами. Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов`язки реорганізованого підприємства. У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року №43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань. Розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи. 01.07.1975 року промислове об`єднання «Кривбасруда» (згідно з постановою Ради\~Міністрів УРСР\~від 18.04.1975\~року за\~№194 та наказом по Мінчормету СРСР від 12.06.1975 року за №430) реорганізовано у виробниче об`єднання, до складу якого увійшли всі рудоуправління на правах виробничих структурних одиниць. Станом на 01.01.1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 рудоуправлінь. Рудоуправління «Інгулець» наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 01.09.1977 року передано до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. 01.01.1988 року на виконання наказів Мінчормету СРСР від 16.11.1987 року за №1015 і ГПО «Южруда» від 13.10.1987 року за №2 на базі рудоуправлінь імені: Леніна, Р. Люксембург, ХХ партз`їзду, Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці РУ ім. Леніна, РУ ім. ХХ партз`їзду, РУ ім. Дзержинського. Так, у 1989 році Рудоуправління ім. Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України. Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна №65/322 від 22.02.1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром. 28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова. 30.03.2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30.03.2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім. Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат. Згідно з пунктів 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19.04.2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу станом на 01.04.2001 року. Пунктами 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01.05.2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 165 від 19.04.2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», шахта «Артема», на якій працював позивач на момент отримання ним професійного захворювання, відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Згідно статті 37 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, при злитті і поділі юридичних осіб (права і обов`язки) переходять до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права та обов`язки) переходять до останньої. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону СРСР «Про державне підприємство (об`єднання)» (в редакції, що діяла станом на 09.01.1990 року) об`єднання, незалежно від територіального розташування структурних одиниць і самостійних підприємств, що входять до його складу, функціонує як єдиний виробничо-господарський комплекс, забезпечує органічне поєднання інтересів розвитку галузей і територій. Воно здійснює свою діяльність на основі єдиного плану і балансу. Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої, а тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», що відповідачем не заперечується, являється також правонаступником шахти «Артема» Рудоуправління імені Кірова ВО «Кривбасруда». Постанова Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2011 року, якою Державне підприємство «Рудоуправління імені Кірова» ліквідовано без правонаступників, для вирішення даного спору правового значення не має, з вищенаведених підстав. Питання правонаступництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» прав та обов`язків шахти імені Артема ДП «Рудоуправління імені Кірова» розглянуто Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № №210/5663/20, якою сформувано правовий висновок щодо особливостей правонаступництва юридичної особи за правилами статті 37 ЦК Української РСР 1963 року, який втратив чинність 01 січня 2004 року, та статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні», який втратив чинність 01 січня 2004 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. У вказаній постанові у справі № 210/5663/20 сформовано наступні висновки: "Реорганізація юридичної особи це припинення юридичної особи із створенням нової (однієї чи більше) або зміна сукупності прав та обов`язків існуючої юридичної особи в порядку універсального чи парцелярного правонаступництва однієї або більше інших юридичних осіб (правопопередників). Не у всіх випадках реорганізація є припиненням юридичної особи, оскільки при виділі припинення юридичної особи не відбувається. Визначальною ознакою конструкції реорганізації є створення нових юридичних осіб в порядку універсального чи парцелярного (часткового) правонаступництва. За такого підходу виділ є формою реорганізації юридичної особи поряд із злиттям, приєднанням, поділом і перетворенням. Виділ може бути визначений як форма реорганізації юридичної особи, що передбачає передання її майна (прав та обов`язків) та немайнових прав в частині, визначеній розподільчим актом (балансом), до однієї або більше нових юридичних осіб (правонаступників). З урахуванням результату касаційного перегляду справи відсутні правові підстави для відступу від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 210/1980/20-ц (провадження № 61-15070св20), про те, що: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником шахти імені Кірова ДП «Рудоуправління імені Кірова» З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. ПАТ «АМКР» є належним відповідачем, оскільки втрату працездатності з підстав професійного захворювання позивачу встановлено у 2016 році . З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією 15.03.2016 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР» як правонаступник. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності безстроково, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, а так само і тривалість трудових відносин між сторонами у справі, зокрема: 11 років 2 місяці та 29 дня в умовах впливу пилу та шкідливих факторів, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 245 000,00грн. (двісті сорок п`ять тисяч гривень). При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176\~ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2450 (дві тисяча чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп... На підставі викладеного,

Outcome: approved