Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

25 березня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме не квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №640/299-К299 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі яка складає 680600,00 грн, згідно Звіту про незалежну оцінку майна виконаного ТОВ «Незалежна експортна компанія» від 12 січня 2022 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що між АКІБ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 640/299-К299, за умовами якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 37257 доларів США зі сплатою процентів, неустойки та інших платежів. Банк свої зобов`язання виконав, проте відповідач не виконав внаслідок чого станом на 04.01.2022 утворилась заборгованість за кредитом 34566,00 доларів США та за відсотками 38553,94 доларів США. 12.06.2007 з метою забезпечення виконання зобов`язання з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість квартири згідно Звіту про незалежну оцінку майна від 12 січня 2022 року 680600,00 грн. Посилаючись на умови п. 4.5 Іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом продажу на прилюдних торгах. 04 квітня 2022 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 01 березня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 17 травня 2023 року надійшло клопотання з АТ «Альфа-Банк», яким повідомлено про зміну назви банку на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Також позивач просить розглянути справу без участі представника позивача, позов задовольнити. 20.06.2023 електронною поштою надійшло повідомлення [PERSON] про те, що він є інвалідом другої групи, надає довідку МСЕК. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в жодне судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив не подали. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, неодноразово надсилав повідомлення електронною поштою про те, що він є інвалідом другої групи. При цьому відзиву не подав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 12 червня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк (після зміни назви банку - АТ «СЕНС БАНК»), та [PERSON] уклали кредитний договір №640/299-К299, за умовами якого Кредитор (АКБСР «УКРСОЦБАНК») надає Позичальнику ( [PERSON] ) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 37\~257,00 доларів США, зі сплатою 13 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з липня 2007 року по червень 2022 року щомісячно до 10 числа 207,00 доларів США; в червні 2022 року 204,00 доларів США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11 червня 2022 року, надалі за текстом «Кредит», на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: поточні потреби (п. 1.2.). В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає: в день укладення цього Договору з Позичальником та [PERSON] та [PERSON] , надалі за текстом «Поручителі», договір поруки, за умовами якого Поручителі поручаються перед Кредитором за виконання Позичальником своїх обов`язків за цим Договором у повному обсязі і відповідає перед Кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник (п. 1.3.). 12 червня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк (після зміни назви банку - АТ «СЕНС БАНК»), та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. За умовами Іпотечного договору, [PERSON] , [PERSON] , які є третіми особами майновими поручителями та [PERSON] передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником Основного зобов`язання, наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , та має наступні характеристики: загальна площа 67,6 кв.м., житлова площа 29,3 кв.м., кількість кімнат 2 (дві), належне Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 25.01.2001 року, та зареєстрованим в КП «Миколаївське міжміське БТІ» 07 березня 2021 року за реєстровим №16232 в реєстровій книзі 91. Відповідно до пункту 4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 04.01.2022 [PERSON] має заборгованість у сумі 73\~119,94 дол. США (1\~994\~580,35 грн за курсом НБУ станом на 04.01.2022 - 27,2782), з яких: 34 566,00 доларів США(942\~898,26 грн за курсом НБУ станом на 04.01.2022 - 27,2782) за кредитом та за відсотками 38 553,94 доларів США (1\~051\~682,09 грн за курсом НБУ станом на 04.01.2022 27,2782). 06 січня 2022 року за вих. № D01/08 АТ «Альфа-Банк» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надіслало вимогу про усунення порушень та про добровільне виселення, у якій зазначено, що станом на дату розрахунку 04.01.2022 загальна сума заборгованості становить 73 119,94 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом 34 566,00 доларів США; заборгованість за відсотками 38 553,94 доларів США. Також встановлено Позичальнику тридцятиденний строк сплати заборгованості по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Додатково зазначено, що у разі невиконання вимоги Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі вимогу не виконали, позичальник борг не повернув. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц сформулювала висновок щодо застосування приписів статей 192, 524, 533 ЦК України: гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України; чинне законодавство не передбачає заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, зазначеній у договорі; у разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики), тобто таку ж суму в іноземній валюті, яка отримана у позику; як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема повернення позики, не суперечить чинному законодавству. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти, однак погашення за кредитним договором останній здійснював не у повному обсязі і не регулярно, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 04.01.2022. Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (у цій справі - іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами існування заборгованості за кредитом не спростовано, власного розрахунку суду не надано та взагалі жодних заперечень не подано. Обов`язок доказування - це міра належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі. Тоді як пасивна поведінка відповідачів, обізнаих із умовами кредитування та його частковим виконання, що убачається зі змісту розрахунку в графі "сума повернених грошових коштів (сплачено) в валюті кредиту", не може бути підставою для звільнення їх від виконання зобов`язання та повернення боргу. Відповідно до частини 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац четвертий статті 1 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). Аналогічне правило передбачене у частині другій статті 590 ЦК України. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 1 статті 33 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частини 1 та 2 статті 35 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). За змістом частини другої статті 35 Закону № 898-IV визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону № 898-IV) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону № 898-IV), - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону № 898-IV, не погодили, а передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону № 898-IV (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц (пункт 36)). Судом встановлено, та зазначалось вище, що Банк звертався із досудовою вимогою від 06.01.2022 року № D01/08 до позичальника та майнових поручителів про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з цією вимогою банк вимагав у тридцятиденний строку повернути борг за кредитом, відсотки та неустойку. Попередив, що у разі невиконання вимоги Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач обрав захист не шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, а у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за рішенням суду, що відповідає як умовам Іпотечного договору (п. 4.5, п. 4.6) так і Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 11 Закону України № 898-IV «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до звіту про оцінку, складеного 12 січня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна компанія», ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 680\~600,00 грн без ПДВ (за курсом дол. США на дату оцінки 27,5093 UAH за 1 USD). Враховуючи, що позивачем доведено невиконання відповідачами умов кредитного та іпотечного договорів, відповідачі не надали заперечень щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з цим, спосіб звернення стягнення зазначений позивачем не відповідає вимогам закону, виходячи з такого. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Отже, заявлений позивачем спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із зазначенням початкової ціни предмета іпотеки не відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку», відтак суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ «СЕНС БАНК» підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову банком сплачено судовий збір 10\~209,00 грн (меморіальний ордер № 888458843 від 27 січня 2022 р.). Враховуючи що позов задоволено повністю, з кожного з відповідачів слід було б стягнути по 3403,00 грн. Однак, відповідачем [PERSON] надано довідку до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ №451810, відповідно до якої [PERSON] встановлена друга група інвалідності. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Отже, встановлено, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 703/686/15-ц. Враховуючи, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати по справі, які належало стягнути з нього, а саме судовий збір у розмірі 3403,00 гривень, слід компенсувати АТ «СЕНС БАНК» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Решту судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК», а саме по 3403,00 грн.

Outcome: approved