Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У серпні\~2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~у якому\~просилавизнати недійсним з моменту укладення договір фінансових послуг №\~801452 від 14 січня 2019\~року з додатком №\~1, додатком №\~2, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Авто Просто (далі ТОВ\~Авто Просто), стягнути з ТОВ\~Авто Просто на її користь грошові кошти в розмірі 13700 грн., визнати недійсним з моменту укладення договір доручення №\~801452 від 14 січня 2019 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю АТ Сервіс (далі АТ\~АТ Сервіс), стягнути із АТ\~АТ Сервіс на її користь грошові кошти в розмірі 23842 грн. 37 коп. В обґрунтування позову зазначала, що 14 січня 2019 року між нею і ТОВ\~Авто Просто було укладено договір №\~801452, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему Автофонд. Договір укладено шляхом підписання сторонами договору та додатку №\~1, додатку №\~2, які є невід`ємною частиною договору. Також 14 січня 2019 року між нею і ТОВ\~АТ Сервіс укладено договір доручення №\~801452, предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним винагороду ТОВ\~Авто Просто у сумі 16656 грн. за рахунок довірителя. Тобто, останній договір взаємопов`язаний і укладений з метою виконання попереднього. Наданий ТОВ\~АТ Сервіс рахунок був нею оплачений. Метою підписання договору про адміністрування №\~801452 від 14 січня 2019 року було отримання автомобіля марки/моделі KIA, вартістю 496716 грн., а метою договору доручення №\~801452 від 14 січня 2019 року із ТОВ\~АТ Сервіс була оплата за вищезазначене, тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору, а інакше отримання оплати необґрунтоване. Таким чином, предметом оскаржуваних договорів є здійснення оплати винагороди та надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається Автофонд та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів. Вказувала на те, що ознайомлювалася із змістом цих договорів, проте мало що зрозуміла з них та вважає, що вказані договори укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики, із порушення ст. ст. 15, 18, 19 Закону України Про захист прав споживачів, у цих договорах використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять), внаслідок чого її було введено в оману щодо поняття: предмета оскаржуваних договорів, умов отримання товару, строків отримання товару, ціни та умов оплати товару, договори не містять істотних умов договору: строків та (або) термінів отримання учасником автомобіля, не забезпечено її законні права щодо роз`яснення щодо послуг, а саме що надається послуга з адміністрування системи придбання автомобілів у групах, умови договорів є несправедливими, тому вважає, що вони укладені під впливом обману та відповідно ст. 230 ЦК України мають бути визнані недійсними. Посилалася на те, що відповідачі діяли незаконно, укладені з ними правочини не відповідають її внутрішній волі, тобто не на засадах інформованості, розуміння і згоди з умовами правочинів ґрунтувалась її осмислена воля на їх укладення з розумінням і передбаченням наслідків укладання таких правочинів. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач ТОВ\~Авто Просто у судове засідання не з`явилося, його представник Сметанюк І.М. подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що договір фінансових послуг №\~801452 від 14 січня 2019 року укладено у повній відповідності до ліцензійних умов, перевірено на його відповідність ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору та його повну відповідність законодавству України та відсутність порушень умовами договору Закону України Про захист прав споживачів, до підписання договору позивачу було доведено вичерпну інформацію про послуги, що надаються ТОВ\~Авто Просто, її підпис у цьому договорі засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує права, обов`язки та умови за договором. Крім того, неподання своєї заяви про розірвання договору протягом 14-ти днів від дати підписання договору, є доказом того, що позивачу повністю були зрозумілі усі визначення та зміст договору та додатку до нього і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а тому вважає, що позивач мала повну та достовірну інформацію про послуги та порядок їх надання, просив у задоволенні позову відмовити. Також представник Сметанюк І.М. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності ТОВ\~Авто Просто та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач АТ\~АТ Сервіс у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавало. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14 січня 2019 року між [PERSON] (учасник) та ТОВ\~Авто Просто укладено договір №\~801452 Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі (далі договір №\~801452), відповідно до умов розділу 1 ст. 1 якого, предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд. Зі змісту вказаного договору №\~801452 вбачається, що він укладається шляхом його підписання та підписанням додатку №\~1, який є невід`ємною частиною договору. Авто Просто є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах Автофонд. ТОВ\~Авто Просто забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування. Також 14 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ\~АТ Сервіс укладено договір доручення №\~801452, предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним ТОВ\~АТ Сервіс винагороду ТОВ\~Авто Просто в розмірі 23842 грн. 37 коп. за рахунок довірителя [PERSON] . Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом умов додатку №\~1 до договору №\~801452 між [PERSON] та ТОВ\~Авто Просто погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб KIA, вартістю 496716 грн. Відповідно до умов додатку №\~1 до договору №\~801452 [PERSON] зобов`язана сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи Автофонд та формування групи у %+ПДВ у розмірі 23842 грн. 37 коп., періодичний платіж у % 0,8333, щомісячна винагорода 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ. Згідно із умовами додатку №\~2 до договору №\~801452 [PERSON] , як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50\~% від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу. Відповідно до копій квитанцій від 17 лютого та 15 березня 2019 року [PERSON] на розрахунковий рахунок ТОВ\~Авто Просто за договором №\~801452 сплачено грошові кошти у розмірі 6700 грн. та 7000 грн., з призначеннями платежу повний періодичний платіж. Позивач [PERSON] , вважаючи, що вказані вище договори вчиненні з порушенням Закону України Про захист прав споживачів, під впливом обману, звернулася до суду з цим позовом. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 19.2 ст. 19 договору №\~801452 сторони погодили, що підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Тобто, підписавши зазначений договір, позивач погодився зі всіма його умовами. За змістом п. 19.4 ст. 19 договору №\~801452 учасник підтверджує, що ТОВ\~Авто Просто надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи. Також із договору №\~801452 вбачається, що підпис [PERSON] стоїть поряд із текстом наступного змісту: Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ\~Авто Просто, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе. Суд вважає, що даний факт є свідченням обізнаності позивача [PERSON] , як відносно предмету договору №\~801452, так і щодо її прав та обов`язків за цим договором. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов`язків за договором №\~801452 виступає п. 12.1.4 ст. 12 договору, відповідно до якого: Якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14\~(чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування. Виходячи із змісту зазначеного пункту, слід дійти висновку, що підписавши договір учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Автофонд, при цьому у разі такої відмови учаснику повертаються всі сплачені ним кошти. Про своє рішення учасник має повідомити ТОВ\~Авто Просто у письмовій формі. Доказів про те, що позивач [PERSON] у визначений договором строк протягом 14\~днів з дня укладення договору №\~801452 зверталася до відповідача ТОВ\~Авто Просто із заявою про односторонню відмову від цього договору, до позовної заяви не додано. Суд вважає, що неподання заяви позивачем [PERSON] про розірвання договору на виконання п.12.1.4 ст. 12 договору №\~801452 та її підпис у цьому договорі та додатків до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач, підписуючи цей договір, його умови справедливими. Посилання позивача [PERSON] на ст. 632 ЦК України, як на підставу недійсності договору №\~801452 є необґрунтованим, оскільки п. 2.1 та п. 2.2 ст. 2 цього договору, підтверджується, що сторони погодили те, що поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру складових періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється учаснику щонайменше щомісяця. Також необґрунтовані посилання позивача [PERSON] як підставу для визнання недійсним спірних договорів на Закон України Про захист прав споживачів виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України Про захист прав споживачів закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Предметом договору №\~801452 сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах Автофонд є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Із аналізу ст. 2 договору №\~801452 вбачається, що ТОВ\~Авто Просто зобов`язується надати учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг (чинний на день укладення спірних договорів) під поняттям фінансова послуга розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року №\~3462-ІV Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуги (введено в дію з 09 січня 2012\~року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Крім того, не заслуговують на увагу доводи позивача [PERSON] про те, що спірні договори порушують її права, оскільки містять несправедливі умови, у зв`язку із чим ці договори згідно із ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів є недійсним, з огляду на наступне. Відповідно ч. ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. У ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі №\~910/18600/19 роз`яснив, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем [PERSON] не доведено при укладенні спірних договорів наявності умислу в діях відповідачів щодо введення її в оману щодо обставин, які мають істотне значення чи застосування нечесної підприємницької діяльності та сам факт оману. Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання позивача на те, що умови договору суперечать вимогам Закону Про захист прав споживачів, є безпідставними та на умовах укладених сторонами договорів не ґрунтуються. Доводи позивача про те, що при укладенні оспорюваних договорів порушені права позивача як споживача послуг, а також те, що умови укладених між сторонами правочинів є несправедливими і правочини вчинені з використанням нечесної підприємницької практики, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Зібраними у справі доказами, зокрема, підписанням позивачем спірних договорів, підтверджено те, що [PERSON] у повному обсязі до їх підписання була ознайомлена з усіма умовами цих договорів та погодилася з ними. Враховуючи, що судом не встановлено обставин для визнання правочинів недійсними, тому вимоги про стягнення з відповідачів грошових коштів на користь позивача також задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги є похідними від вимог про визнання правочинів недійсними. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що права позивача [PERSON] при укладенні та виконанні зазначених договорів порушені не були, оспорювані договори відповідають вимогам законодавства України, жодних порушень законодавства при їх укладенні та виконанні відповідачами не допущено, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів порушення відповідачами норм законодавства України, що могло б бути підставою для визнання цих договорів недійсними, тому позов задоволенню не підлягає. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України Про захист прав споживачів, судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed