Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається, що відповідач по справі [PERSON] , є її батько. Відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.06.2020 справа № 134/603/20, з відповідача стягувалися аліменти на її утримання у зв`язку з повноліттям. На даний час вона навчається у Національному авіаційному університеті за денною формою навчання на 1 курсі за напрямом підготовки - психологія освітнього ступеня магістр ННІНО НАУ, термін навчання з 01.09.2023 р по 31.12.2024 р. Також, навчається в Остравському університеті на педагогічному факультеті, денної форми навчання, із терміном навчання з 13.09.2023 року по 31.08.2024 року. Навчається вона у двох університетах на магістерській ступенем освіти. Вона фактично проживає в м. Острава Чеській Республіці. Навчання у Національному авіаційному університеті на даний час здійснюється дистанційно, однак здача заліків та екзаменів буде здійснюватися очно. Для життя та навчання їй потрібно значні кошти. Вона живе та відвідує заняття кожного дня в м. Острава. Проживає в гуртожитку за який потрібно сплачувати кожного місяці більше 3000 чеських крон, що еквівалентно 5800 грн, оплачує кошти за проїзд до навчання. Витрачаються кошти на харчування, одяг, ліки. Також, кожної сесії вона мас відвідувати Національний авіаційний університет, па що витрачатимуться кошти для проїзду до Києва та проживанням в місті на час сесії. Її мати [PERSON] не має постійного заробітку, вона працює на сезонних роботах та на тимчасових роботах у м. Києві, здійснює оплату комунальних послуг за місцем свого проживання, також витрачає кошти на своє харчування, лікування одяг, тому в неї не має змоги допомагати їй в повній мірі. Відповідач працює священником в с. Джугастра Тульчинського району, має постійний дохід, здійснює господарську діяльність, утримує пасіку, в нього у власності є будинок, автомобіль, земельна ділянка (пай). Тобто, на даний момент він має можливість для сплати аліментів у більшому розмірі. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 04 січня 2024 року через канцелярію суду представник відповідача адвокат Лукавський І.А. надав відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог в обґрунтування чого вказав, що зазначений позивачем розмір аліментів, є значно завищеним. Позивачем не надано суду жодного доказу того, що відповідач має можливість платити аліменти в розмірі 4000 грн. щомісячно. Відповідач в даний час служить настоятелем Св. Василівського храму с. Джугастра Тульчинського району на добровільних засадах, не отримуючи заробітну плату. Його доходів з підсобного господарства ледве вистачає на прожиття. У власності відповідача дійсно перебуває автомобіль Фіат Скудо 1997 року випуску, який був придбаний ним більше восьми років назад, і який в даний час є статтею розходів, а не доходів. Всі ці обставини враховувались судом при винесенні рішення в цивільній справі №134/603/20 про стягнення аліментів на користь [PERSON] 0З червня 2020 року. При цьому суд задовольнив позов частково і стягнув з [PERSON] аліменти в сумі 1500 грн., а не 2500 грн., як просила позивачка. Майновий стан [PERSON] не тільки не покращився, а й погіршився по причині перебування країни в стані війни. Вважає, що розмір аліментів, які можуть бути стягнуті з [PERSON] на утримання повнолітньої дочки має залишитись в розмірі, визначеному попереднім рішенням суду. 10 січня 2024 року через канцелярію суду від позивача надійшло заперечення на відзив, в якому зазначено, що позов про збільшення аліментів із відповідача на її утримання в розмірі з 1500 грн. на 4000 грн. є обґрунтованим та таким, що відповідає дійсності, оскільки відповідач весь час працює настоятелем Св. Василівського храму с. Джугастра Тульчинського району, останній має підсобне господарство, має пасіку, здійснює господарську діяльність, на експлуатацію автомобіля витрачає значні кошти, з пасіки він отримує мед та інші продукти які продає. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надіслали заяву в якій просили, справу розглянути у їхню відсутність , позов не визнають. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й припинення дії, яка порушує право. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач являється батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.06.2020 року стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій формі 1500, грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду з 07 квітня 2020 року і до закінчення припинення навчання, але більше як до досягнення нею 23 років. Згідно довідки № 17/0901/0220 від 23.10.2023 позивач навчається у Національному авіаційному університеті за денною формою навчання на 1 курсі за напрямом підготовки - психологія освітнього ступеня магістр ННІНО НАУ, термін навчання з 01.09.2023 р по 31.12.2024 р. Також, позивач навчається в Остравському університеті на педагогічному факультеті, денної форми навчання, із терміном навчання з 13.09.2023 року по 31.08.2024 року у [PERSON] . Відповідно до довідки Української православної церкви Крижопільске благочиння від 20.12.2025 року Прототерей [PERSON] настоятель [PERSON] . Василівського храму с. Джугастра обслуговує свою церковну паству на добровільних засадах, не отримує заробітної плати. Розглядаючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та керувався такими нормами процесуального та матеріального права. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Статтею 199 СК України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Положення\~ст.192 Сімейного кодексу України\~регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1\~ст. 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~(в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Враховуючи предмет позову, на стороні позивача лежить тягар доведення тих обставин, що повнолітня дочка сторін, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача та того, що цю допомогу відповідач взмозі надавати. При цьому на стороні відповідача, який заперечував позов, лежить тягар доказування зворотного, а саме відсутності у нього можливості таку матеріальну допомогу надавати та відсутність у повнолітньої дитини, потреби у матеріальній допомозі батька. Відповідні факти і обставини є предметом доказування в даній справі (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). У відзиві на позовну заяву представник відповідача, адвокат Лукавський І.А. не заперечив сам факт навчання дочки за межами України, а також факт перебування позивача за кордоном та щодо необхідності витрат на проживання на підтвердження чого позивачем надано квитанції викладенні чеської мовою на суму 3000 крон. Відтак, вказані обставини визнані стороною відповідача. Оскільки обставини визнані відповідачем, у суду не викликають обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності та в силу положень ч.1\~ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, суд під час розгляду справи передусім вважав за необхідне зосередитися саме на встановленні та з`ясуванні обставин, щодо існування у повнолітньої доньки сторін, потреби у матеріальній допомозі відповідача та наявності у нього змоги, таку надавати, оскільки саме ці обставини з огляду на обрані представниками сторін правові позиції різнилися між собою та заперечувалися один одним. Дослідженими в судовому засіданні наведеними матеріалами встановлено, що повнолітня донька сторін [PERSON] , якій на час розгляду справи виповнилося 18 років, проживає за кордоном у Чеській Республіці де й навчається. Щодо заперечення відповідача про обставин наявності у відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, суд виходить із того, що оскільки доказів, які б могли вказувати на повну неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку повнолітній доньці, суду не надано, а ті обставини, що [PERSON] має у власності транспортний засіб на який здійснює витрати, про що не заперечує відповідач, на теперішній час ніде не працює, суд до уваги прийняти не може, так як відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, тому вважає, що відповідач зі свого боку, як батько, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчатися та потребує такої допомоги. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач згідно рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.06.2020 року у цивільній справі № 134/603/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, із 07.04.2020 р. щомісяця сплачував 1500 грн. аліментів на ім`я позивачки. Ці обставини не заперечувалися представником відповідача. Щодо посилання позивача про спроможність відповідача сплачувати суму аліментів в розмірі 4000,00 грн. суд зазначає, що позивачем не надано доказів щодо збільшення доходу відповідача з часу ухвалення Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.06.2020 року у цивільній справі № 134/603/20. Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд звернув увагу, що позивачем не надано доказів про розмір заробітної плати (доходу) відповідача, як однієї із підстав для встановлення факту спроможності відповідача сплачувати аліменти на доньку у вказаному позивачем розмірі. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~(в редакції чинній на момент розгляду справи), прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, однак має можливість працювати у вільний від навчання час, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до\~ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 2100 грн , будуть забезпечувати належне утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Щодо заявлених позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка обставина настане першою суд зазначає, що ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Враховуючи викладене, , суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача пропорційно на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 558,27 грн.

Outcome: partial