Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.02.1997 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиці, актовий запис № 58. Позивач вказує, що між ними склалися відносини, які призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб існує лише формально, фактично шлюб припинений з листопада 2021 року. Неповнолітній дітей подружжя немає. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.10.2023 справу прийнято до провадження суддею Шиховцовою А.О. та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав, про що надав до суду заяву та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Зі свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] , виданого 05.10.2023 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, встановлено, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 лютого 1997 року, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 58. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.55\~Сімейного Кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4\~ст.56 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою\~статті 105\~Сімейного Кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Судовим розглядом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує тривалий час, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, отже їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Приймаючи до уваги, що\~визнання відповідачем позову не\~суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у справі. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved