Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Суть справи [PERSON] (надалі Позивач) та [PERSON] , [INFO] (надалі - Відповідач), є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дзержинським міським судом Донецької області 07.11.2018 року видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. 17.06.2021 року позивач подала судовий наказ до виконавчої служби після чого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Однак, з дня відкриття виконавчого провадження боржник рішення суду у добровільному порядку та в повному обсязі не виконує, тому в період з червня 2019 року по червень 2023 року сукупна заборгованість по сплаті аліментів становить 69604,50, що підтверджується розрахунком згідно виконавчого документу № 225/3949/18. Жодні кошти на погашення вищезазначеної заборгованості відповідачем не сплачувалися. Рух справи Аргументи учасників Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 серпня 2023 справа №210/4400/23 передана на розгляд судді Чайкіній О.В. 23 жовтня 2023 року після виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі №210/4400/23, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником позивача подано заяву до канцелярію суду 22 листопада 2023 року у якій останній просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відзив на позовну заяву не надійшов, клопотань про відкладення розгляду справу також до суду не надходило. Про час та місце розгляду справи сторона відповідача повідомлена належним чином. Суд вживав заходи з метою встановлення місце реєстрації, проживання чи перебування відповідача [PERSON] , шляхом направлення запитів до Міністерства соціальної політики України. З отриманих відповідей встановлено, що відповідач не перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження [PERSON] (дівоче прізвище- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (надалі - боржник), є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10,11). Державним виконавцем представлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] за виконавчим документом №225/3949/18 від 07 листопада 2018 року. Станом на 01 липня 2023 рік заборгованість складає 69604,50 грн. З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач з грудня 2021 року взагалі не сплачується аліментні зобов`язання на користь позивача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за період прострочення сплати аліментів з 01.06.2019 року по 31.06.2023 рік в розмірі 1016921,75 грн, однак зважаючи на те, що сума пені не може перевищувати 100% суми сукупного розміру заборгованості, позивач просить стягнути з позивача пеню у розмірі 69\~604,50 грн. Відповідачем в спростування вимог позивача не надано відзиву а також заперечень щодо заборгованості. Мотиви, застосовані норми права та оцінка суду Відповідно до статті 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Суд також враховує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки. Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року, на підставі частини першої ст.58 Конституції України має зворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно з формулою обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула є такою: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Такі висновки щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів викладені в постанові Великої Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18). За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо ж місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Так з наданого позивачем розрахунку пені у позові видно, що остання нарахувала неустойку в розмірі 1016921,75 грн. за період з 01.06.2019 року по 31.06.2023 року включно (а.с.4). З наведеним позивачем розрахунком суд не погоджується, оскільки як вбачається з довідки про заборгованість, наданої органом державної виконавчої служби, відповідач періодично здійснював сплату аліментів, яка зараховувалась державним виконавцем в рахунок вже існуючої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення з платника аліментів неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що з вини [PERSON] , який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.11.2018 року (справа № 225/3949/18), виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина з липня 2018 року по липень 2023 року у розмірі 69\~604,50 грн. На підтвердження позовних вимог надано розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Костянти\-нівського ВДВС у Краматорському районі Донецької області східного МУ МЮ за виконавчим документом №225/3949/18 від 07 листопада 2018 року (а.с.14-15). Разом з тим, суд зауважує, що позивач зобов"язаний був скласти розрахунок пені з урахуванням внесених Відповідачем коштів та відповідних періодів. Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд перевіривши надані розрахунки, вважає, що здійснений у позові розрахунок є невірним виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 3 квітня 2019 р. по справі № 333/6020/16, згідно з якою кількість днів заборгованості відраховується з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та з урахуванням часткової сплати аліментів. Разом з тим, суд вважає, що на підставі зібраних у справі доказів розрахунок пені здійснити не уявляється можливим. Так, для розрахунку суми пені стягувач мала отримати належний розрахунок державного виконавця, на виконанні якого перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів, про сплату аліментів боржником у періоді, за який стягувач визначає пеню. Тобто, визначивши всі нараховані аліменти у такому періоді, державний виконавець в таблиці мала зафіксувати всі сплачені фактично боржником суми та дату таких платежів, що створювало б картину дійсного погашення аліментів. Натомість, до позовної заяви долучено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем, у яких чітко визначено, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 225/3949/18 становить 69604,50 грн. станом на 01.07.2023 рік (а.с.15). Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву та не спростував зазначені розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. З таких обставин, суд не може самостійно здійснювати розрахунок пені, вважаючи наданий позивачем розрахунок невірним. Відповідач не надав доказів, що заборгованість зі сплати аліментів за період за спірний період виникла не з його вини. Отже, відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Здійснюючи розрахунок пені суд враховує положення ч.1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Таким чином, враховуючи, що розмір пені у даному випадку перевищує загальну заборгованість по сплаті аліментів, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментам 69604,50 гривень. Судові витрати Враховуючи, що Позивач звільнений від сплати судового збору то за вимогами статті 141 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved