Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 14.06.2003 року. Від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2004 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, внаслідок чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області [PERSON] від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя [PERSON] звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 20.12.2023 справу прийнято до свого провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 11.12.2023 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, судову повістку отримав 06.01.2024. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 542 (а.с.11). Мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2004 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2013 року. (а.с. 12-13). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася з причин несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, постійних конфліктів, що призвело до того, що сторони проживають окремо, подальше перебування у шлюбі шкодить інтересам позивача. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулось. Позивачка вважає примирення неможливим. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СКУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115СКУкраїни - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved