Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

06.11.2023 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] сина - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] . Після смерті сина відкрилася спадщина до складу якої, зокрема входить житловий будинок з надвірними будівлям, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що після смерті сина вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, крім того, вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті сина оскільки проживала з померлим. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, пропустила шестимісячний строк та вчасно не подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина до нотаріальної контори з поважних причин, оскільки перебувала на лікуванні та відразу після поліпшення свого стану здоров`я звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Так, 06.10.2023 приватним нотаріусом Чугуївського нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та спливом строку встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене [PERSON] звернулася до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 20.12.2023. 20.12.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному до 15.01.2024. 15.01.2024 належним чином учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко С.М. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Маковецька К.О. до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами у справі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 10.06.1991 року, актовий запис № 22 (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 05 квітня 2023 року, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 301 (а.с. 8) З інформації наданої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., вбачається, що 04.10.2023 на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 211/2023. 06.10.2023 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, інших заяв щодо прийняття спадщини, відмови від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 30-31) Заява про прийняття спадщини від [PERSON] до приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. надійшла 04.10.2023 після строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, в зв`язку з тим, що спадкодавець на день своєї смерті не мав зареєстрованого місця проживання, підстави для прийняття спадщини відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу відсутні, у зв`язку з чим приватним нотаріусом позивачу було повідомлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено право на звернення до суду з відповідним позовом (а.с.11, 30). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу статей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220-1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина після спливу шестимісячного строку. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1273-1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 30 вересня 2023 року. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначалося вище [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснила всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати Свідоцтво про право на спадщину, проте, позивач пропустила строк звернення до нотаріуса. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19). Позивачем [PERSON] та її представником надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті [INFO] сина [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем, який виявив намір прийняти спадщину, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, позивач вчасно не звернулась до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з об`єктивними обставинами, а тому пропущений строк для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним. Суд вважає достатнім строк терміном в три місяці для подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд приходить до висновку про можливість та наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved