Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У серпні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Січова 55» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кузьменко Олексій Степанович, державний реєстратор Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Зайцев Ігор Петрович, приватний виконавець Літвиненко Олексій Вікторович, приватний виконавець Лисенко Сергій Олексійович. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після реєстрації ОСББ «Січова 55» та з метою подальших дій щодо утримання цього будинку, позивач звертався в усній формі до [PERSON] з проханням передати у користування під багатоквартирний будинок земельну ділянку, кадастровий номер 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, а також технічну документацію на вказаний багатоквартирний будинок позивачу, як новому балансоутримувачу. У свою чергу, [PERSON] не заперечувала проти такого і пообіцяла передати усі необхідні документи одразу, як тільки їх підготовить належним чином. Однак, тривалий час відповідачка всіляко ухилялась від таких дій, пояснюючи тим, що необхідні документи досі оформлюються. Вказав, що з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 ЗК України вбачається, що земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. У зв`язку з наведеним, право на користування земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, виникає у співвласника багатоквартирного жилого будинку із набуттям права власності на квартиру та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і підлягає захисту в силу змісту статті 42 ЗК України. Крім того, стало відомо про те, що на багатоквартирний будинок, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, накладено арешти у рамках цивільних справ, які взагалі не відносяться ані до позивача, ані до спірного будинку. Такі арешти фактично перешкоджають мешканця будинку по [ADDRESS] користуватися та розпоряджатися своїм законним правом власності на це майно. Так, такі арешти накладені у рамках розгляду цивільних справ щодо стягнення коштів за попередніми договорами про укладення договорів купівлі-продажу квартир, у будинках, які будуються на інших земельних ділянках. При цьому, представник позивачів у цих справах, зловживаючи своїми правами та вводячи суд в оману, а саме у судовому засіданні надавав пояснення, що будинок по [ADDRESS] є недобудовою, просив накладати арешт саме на земельну ділянку під будинком по [ADDRESS] , а не на земельні ділянки, на яких будуються багатоквартирні будинки його клієнтів. Тобто, фактично такі арешти були накладені на земельну ділянку, яка не є предметом спору у цивільних справах, і на якій з 2018 року збудований багатоповерховий будинок та мешкають люди. Просили суд: зобов`язати [PERSON] передати за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Січова 55» наступну документацію на будинок [ADDRESS] : план земельної ділянки за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09 квітня 1998 року № 556, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 червня 1998 року за № 393/2833; паспорт об`єкта та земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); паспорти котельного господарства, котлові книги; паспорти ліфтового господарства (за наявності); протоколи виміру опору ізоляції електромереж; протоколи огляду системи вентиляції; зобов`язати [PERSON] передати на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Січова 55» для обслуговування багатоквартирного будинку земельну ділянку за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; зняти арешт з земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , а саме: номер запису про обтяження 49806042, дата реєстрації 03 квітня 2023 року, приватний виконавець Лисенко С. О., підстава: ухвала суду від 27\~березня 2023 року у справі № 369/4027/23; номер запису про обтяження 49702378, дата реєстрації 27 березня 2023 року, приватний виконавець Кузьменко О. С., підстава: ухвала суду у справі № 369/17624/21; номер запису про обтяження 46023024, дата реєстрації 30 грудня 2021 року, Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, державний реєстратор Зайцев І. П., підстава: ухвала суду у справі № 369/17624/21; номер запису про обтяження 50757465, дата реєстрації 26 червня 2023 року, приватний виконавець Літвиненко О. В., підстава: ухвала суду у справі № 369/7937/23. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче провадження на 05 жовтня 2023 року. 05 жовтня 2023 року від представника відповідача подано клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з прийняттям участі в іншій кримінальній справі. Також 05 жовтня 2023 року від представника позивача подано клопотання про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні 05 жовтня 2023 року протокольною ухвалою задоволено клопотання про допит свідків. У справі оголошено перерву у зв`язку з розглядом інших справ. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 16 листопада 2023 року на 14:30\~год., встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, стверджуючи, що позивачем не доведено той факт, що відповідачкою порушено права ОСББ «Січова 55». Крім того, оригінали всієї документації було вилучено поліцією на досудовому розслідуванні кримінального провадження. У судовому засіданні допитано [PERSON] та [PERSON] у якості свідків, які надали пояснення щодо порушення їх прав, як співмешканців багатоповерхового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з не переданням відповідачкою відповідних документів на землю ОСББ «Січова 55», як наслідок накладення арешту на будинок, у якому з 2018 року проживає більше 20 сімей, фактично є перешкодою у вільному користуванні і володінні їх майном. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши сторін у судовому засіданні, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Що стосується позовних вимог у частині зобов`язання [PERSON] передати відповідну документацію суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку врегульовано Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Мета створення об`єднання та його статус визначено у статті 4 зазначеного Закону, за змістом якої об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації (частина 14 статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). При розгляді справи судом встановлено, що державну реєстрацію ОСББ «Січова 55» було проведено 15 лютого 2022 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис та присвоєно код 44899409. 06 червня 2023 року представником ОСББ «Січова 55» було надіслано на адресу [PERSON] адвокатський запит, з вимогою надати інформацію, а саме: копію повідомлення про початок будівельних робіт (з додатками) та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, копію проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . У разі відсутності такої документації, просив її відновити та передати ОСББ. Проте, будь-яких дій на виконання цього адвокатського запиту відповідачем вчинено не було. Указане не спростовано й представником відповідача у судовому засіданні. При цьому, відповідач уважає, що нею права та інтереси ОСББ «Січова 55» не порушуються, оскільки будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] здійснювала інша особа [PERSON] . Так, відповідно до частин вісімнадцятої, дев`ятнадцятої статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок. Тобто, положеннями згаданого законодавства визначено, що передбачений зазначеною нормою обов`язок колишнього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього виключно з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено. Отже, суд уважає, що в силу імперативних приписів частин вісімнадцятої, дев`ятнадцятої статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» саме на особу, яка здійснювала будівництво та управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] до створення ОСББ, покладено обов`язок у тримісячний строк з дня державної реєстрації ОСББ забезпечити передачу йому технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок. У разі ж відсутності документації на багатоквартирний будинок особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання має відновити її за власний рахунок. Водночас, що стосується документації на земельну ділянку, яка належить відповідачці і є земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний будинок та цільове призначення якої є фактично обслуговування цього будинку, слід звернути увагу на те, що відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» наведено визначення термінів за яким об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі співвласники) власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Статтею 186 ЦК України передбачено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже з моменту набуття ОСББ «Січова 55» права на утримання і використання спільного майна (будинок по [ADDRESS] і належні до нього будівлі та споруди), позивач набув права й на утримання і використання земельної ділянки, на якій розташований цей будинок, оскільки така земельна ділянка призначена для його обслуговування, тобто є її приналежністю. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині та зобов`язати [PERSON] передати за актом приймання-передачі ОСББ «Січова 55» документацію на земельну ділянку за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з усіма будинками та спорудами, а саме: план земельної ділянки за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09 квітня 1998 року № 556, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 червня 1998 року за № 393/2833; паспорт земельної ділянки; проект прибудинкової території багатоквартирного будинку, в якому визначені розміри земельної ділянки, її конфігурацію. Доводи відповідача про те, що у неї відсутні будь-які документи, суд оцінює критично, оскільки доказів таким обставинам суду не подано (зокрема протокол обшуку, ухвалу про тимчасовий доступ до відповідних документів), а відповідач обмежився лиш власними поясненнями, клопотань про витребування доказів, у разі складнощів в їх отриманні. Сам по собі факт того, що триває досудове розслідування не може ототожнюватись з вилученням і документації по вищевказаному багатоквартирному будинку. Що стосується позовних вимог у частині передачі земельної ділянки на баланс позивача для обслуговування багатоквартирного будинку, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України, яка дублюється статтею 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України. Зі змісту статті 89 Земельного кодексу України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. У спільній сумісній власності може перебувати земельна ділянка співвласників жилого будинку та співвласників багатоквартирного будинку, які мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. Частина третя статті 89 ЗК України визначає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або за законом. Згідно з статтею 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 ЗК України вбачається, що земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. У зв`язку з наведеним, право на користування земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, виникає у співвласника багатоквартирного жилого будинку із набуттям права власності на квартиру та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і підлягає захисту в силу змісту статті 42 ЗК України. Поряд з цим, факт припинення користування земельною ділянкою може бути підтверджений, зокрема, доказами передачі права власності на новозбудований об`єкт нерухомості іншій особі, передачі новозбудованого багатоквартирного будинку на баланс ОСББ чи іншої експлуатуючої організації, оформлення права власності, оренди чи постійного користування на земельну ділянку в порядку, встановленому статтями 41, 42 Земельного Кодексу України. Так, судом установлено, що забудовник не тільки повністю завершив будівництво житлового будинку на спірній земельній ділянці за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, а й передав усі функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку, який розташований на цій земельній ділянці ОСББ «Січова 55». Водночас, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не визначає правил та необхідності проведення реєстраційних дій щодо переходу речових прав на земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна житловий багатоквартирний будинок та/або квартиру в такому будинку. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення Європейського суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» від 20\~травня 2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»). А тому, оскільки держава не виконала свій обов`язок (передбачений частиною другою статті 42 ЗК України) запровадити внутрішню процедуру передачі земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, співвласникам цього будинку, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу, а не на відповідних суб`єктів, зокрема позивача, в провину якому не може ставитися відсутність затвердження Кабінетом Міністрів України порядку безоплатної передачі земельної ділянки у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1283/17 та від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23415/17. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі №\~569/16666/16-ц (провадження № 61-14719св19), судом зроблено висновок, що «системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування. За статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 26 жовтня 2022 року у справі №\~448/1586/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині зобов`язання [PERSON] передати на баланс ОСББ «Січова 55» для користування та обслуговування багатоквартирного будинку земельну ділянку за кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог у частині зняття з-під арешту земельну ділянку. Обґрунтовуючи позовні вимоги у цій частині позивач стверджує, що мешканцям багатоквартирного будинку, який знаходиться на обслуговуванні ОСББ «Січова 55» стало відомо, що на земельну ділянку, яка є прибудинковою територією до цього будинку, та фактично знаходиться у користуванні цих мешканців, накладено арешти: номер запису про обтяження 49806042, дата реєстрації 03 квітня 2023 року, приватний виконавець Лисенко С. О., підстава: ухвала суду від 27 березня 2023\~року у справі № 369/4027/23; номер запису про обтяження 49702378, дата реєстрації 27 березня 2023\~року, приватний виконавець Кузьменко О. С., підстава: ухвала суду у справі № 369/17624/21; номер запису про обтяження 46023024, дата реєстрації 30 грудня 2021 року, Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, державний реєстратор Зайцев І. П., підстава: ухвала суду у справі № 369/17624/21; номер запису про обтяження 50757465, дата реєстрації 26 червня 2023 року, приватний виконавець Літвиненко О. В., підстава: ухвала суду у справі №\~369/7937/23. Указане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 05\~жовтня 2023\~року за номером інформаційної довідки: 349188294. Під час судового засідання свідки [PERSON] та [PERSON] , які є мешканцями у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , зазначили, що наявність цих арештів грубо порушують права та інтереси жителів багатоквартирного будинку, оскільки фактично останні не мають можливості вільно користуватися земельною ділянкою, яка є прибудинковою територію цього будинку. Більш того, у разі продажу цієї земельної ділянки через державне підприємство СЕТАМ, власники квартир взагалі будуть позбавлені права користування цією ділянкою. Водночас, судом установлено, що вищезазначені арешти були накладені у рамках розгляду цивільних справ щодо стягнення коштів за попередніми договорами про укладення договорів купівлі-продажу квартир, у будинках, які будуються на інших земельних ділянках (справи №\~369/4027/23, №\~369/17624/21, №\~369/7937/23). При цьому, представник позивачів у цих справах, просив накладати арешт саме на земельну ділянку під будинком по [ADDRESS] , а не на земельні ділянки, на яких будуються багатоквартирні будинки його клієнтів. Тобто, фактично такі арешти були накладені на земельну ділянку, яка не є предметом спору у цивільних справах, і на якій з 2018 року збудований багатоповерховий будинок та мешкають люди. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Ураховуючи, що позивач не є стороною у виконавчих провадженнях, у яких накладені арешти на спірну земельну ділянку, не є боржником за цивільними справами, у рамках яких накладено такі арешти, неправомірність дій осіб щодо користування земельної ділянки не встановлювалось судом і не оспорювалось, наявність арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:03:007:0216, загальною площею 0,1021 га є грубим порушенням права користування особи (у даному випадку ОСББ «Січова 55» та усіх мешканців цього будинку) на річ, тому прошу суд позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту задовольнити. При цьому, зауважую, що задоволення позову у цій частині не матиме наслідком скасування арешту з усього майна боржника ( [PERSON] ), яка є відповідачем у цивільних справах № 369/17624/21, № 369/4027/23 та № 369/7937/23. При цьому, позивачі у згаданих справах не позбавлені права звернутися повторно до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, на яких будуються багатоквартирні будинку, за якими у них виник спір. При цьому, питання утруднення виконання судових рішень у справах № 369/17624/21, № 369/4027/23 та №\~369/7937/23 не може бути підставою для відмови в задоволенні даного позову. Водночас, ураховуючи ту обставину, що позов підлягає частковому задоволенню відповідно всі судові витрати стягуються пропорційно, суд дійшов висновку, що розмір витрат понесених представником позивача у зв`язку з розглядом даної справи підлягає зменшенню до 6\~039,00 грн. У порядку статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6\~039,00 грн, що складає 3/4 від розміру сплаченого судового збору під час подання позову та є співмірним з частиною задоволених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial