Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

В Долинський районний суд Івано-Франківської області з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 05.07.2023 поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просить ухвалити рішення, яким: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 100 000 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1 010 461.75 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн; стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" та [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2022 року о 18 год. 50 хв. громадянин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Мaster», державний номерний знак [NUMBER] , на міжнародній автомобільній дорозі М-11 на ділянці 15 км + 420 м при здійсненні розвороту для зміни напрямку руху не впевнився у безпечності здійснення маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. Власником пошкодженого автомобіля марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . \~ \~ \~ \~30 вересня 2022 року за вищевказаним фактом слідчим відділенням відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області було відкрито кримінальне провадження № 12022141440000175 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. У рамках вищевказаного кримінального провадження № 12022141440000175 було призначено і проведено транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами проведення якої судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України складено висновок експерта від 29 листопада 2022 року № СЕ-19/114-22/19982-АВ, згідно якого: ринкова вартість автомобіля марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , станом на 29 вересня 2022 року становить 1 496 132,11 гривень; вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 вересня 2022 року, становить 1 496 132,11 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , станом на 29 вересня 2022 року становить 1 110 461,75 гривень. Постановою заступника начальника СВ ВП № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2022 року закрито вищевказане кримінальне провадження № 12022141440000175 - на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення № 441/443/23 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у порушенні правил дорожнього руху, що - спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень). За загальним правилом відповідальність за завдану шкоду несе особа, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (наприклад, діяльністю, пов`язаною із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), така відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє відповідним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно з ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, із приписів вищенаведеної правової норми випливає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування такої шкоди, і лише щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За приписами пунктів 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування у межах страхової суми. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У той же час, пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого. Згідно з пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Автомобіль марки «Renault» моделі «Мaster», державний номерний знак [NUMBER] , на якому відповідач [PERSON] вчинив вищевказану ДТП, забезпечений у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт». На даний час ПрАТ СК «Український страховий стандарт» не виплатило позивачу страхове відшкодування. Своїми діями відповідач [PERSON] заподіяв позивачу моральну шкоду, яку той оцінює у сумі 100 000 гривень, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, в результаті чого останній тривалий час не міг користуватися ним. Позивач пережив сильний психологічний стрес у зв`язку з пошкодженням його ще відносно нового автомобіля, якому на час настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було лише шість років, і неможливістю його використання протягом тривалого часу (в зв`язку з отриманими пошкодженнями), в результаті чого змінився його звичний спосіб життя, були порушені його життєві зв`язки, останній був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: 12 104,63 грн - судовий збір за подання до суду позовної заяви; 18 156,94 грн - судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду (у випадку незадоволення пред`явленого позову); 24 209,26 грн - судовий збір за подання до суду касаційної скарги на рішення суду (у випадку незадоволення пред`явленого позову); 15 000 грн - витрати на правничу допомогу адвоката (а.с.2-9). Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 11.05.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано на розгляд до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с.40). Ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.06.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано на розгляд до Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с.48-49). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023 цивільна справа № 441/862/23 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.55). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 06.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 441/862/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" провідшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу п?ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.56). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 25.09.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства "Страхова\~компанія "Український\~страховий стандарт"\~про відшкодування\~шкоди завданої\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди та\~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті (а.с.98). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2023 клопотання\~ відповідача [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства "Страхова\~компанія "Український\~страховий стандарт"\~ про\~відшкодування шкоди\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди - залишено без розгляду. Клопотання\~ відповідача [PERSON] про долучення доказів у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства "Страхова\~компанія "Український\~страховий стандарт"\~ про відшкодування шкоди\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди - залишено без розгляду (а.с.208-212). Позивач [PERSON] в судові засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Представник позивача адвокат Сорока О.Є. (ордер серії ВС №1150939 а.с.68) в судових засіданнях проведених в режимі\~відеоконференції між Долинським районним судом Івано-Франківської області та Львівським апеляційним судом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задоволити. Додатково пояснив, що позивач по справі [PERSON] звертався до Приватного акціонерного\~товариства "Страхова\~компанія "Український\~страховий стандарт" з приводу відшкодування заподіяної шкоди, однак будь-якої відповіді, виплати відшкодування від страхової компанії не отримав. Також він (позивач) неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з приводу відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди. Однак це також не принесло жодного результату, тому він змушений звертатись до судових органів з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проведеному 22.12.2023 позовні вимоги не визнав. Після дослідження судом всіх обставин справи, просив відкласти розгляд справи для надання йому терміну для підготовки до судових дебатів, що судом було задоволено, та відкладено розгляд справи на 09.01.2024. 09.01.2024 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.213). В Долинський районний суд Івано-Франківської області 09.01.2024 електронною поштовою, поступила заява, згідно якої відповідач просив відклати розгляд справи №441/862/23, яка призначена на 09.01.2024, оскільки він незможе взяти участь у цьому судовому засіданні через сімейні обставини. Будь-яких доказів щодо неможливості прибути в судове засідання, відповідачем не долучено. В задоволенні даного клопотання [PERSON] судом протокольно було відмовлено, оцінено його як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ільків М.М. (ордер серії ВС №1225347 а.с.79) в судові засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку про що свідчать телефонограми про дату та час розгляду справи (а.с. 117, 133). \~ \~ \~ \~Представник відповідача ПрАТ "Страхова\~компанія "Український\~страховий стандарт" в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причину своєї неявки не повідомив , хоч судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи, про що свідчить оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судове засідання (а.с.59,82,101). Судові повістки, які направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією, повернулись в Долинський районний суд з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.62-63, 75-76, 87-88, 109-110, 127-128). Відзиву на позовну заяву представником даного відповідачем не подано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката Сороки О.Є., відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що\~ позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до\~п.\~22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ \~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022\~ по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що "...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що "Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні". Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Пунктом 9.5 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого. Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-І9062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень ч.2 ст. 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту ч.2 ст.1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 29 вересня 2022 року о 18 год. 50 хв. громадянин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Мaster», державний номерний знак [NUMBER] , на міжнародній автомобільній дорозі М-11 на ділянці 15 км + 420 м при здійсненні розвороту для зміни напрямку руху не впевнився у безпечності здійснення маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Jaguar» моделі «F-Расе», 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області від 30.12.2022, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022141440000175 від 30.09.2022 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копію постанови направлено прокурору, потерпілому, заявнику, а також начальнику ВП №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області для притягнення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.13-14). Постановою Городоцького районного суду Львівської області\~від 13.03.2023 в справі №441/443/23 , яка набрала законної сили 23.03.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за\~ст. 124 КУпАП\~та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.). \~ \~ \~ \~Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] , 29.09.2022 о 18 год. 50 хв., на 15 км + 420 м а/д М-11, керуючи автомобілем «RENAULT Master» н.з. [NUMBER] , у порушення вимог\~п. 10.1. ПДР\~України, здійснюючи розворот для зміни напрямку руху, не впевнився в безпечності та зіткнувся із автомобілем «Jaguar Fpase» н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, при цьому обидва транспортні засоби пошкоджені. Вищеозначене має підтвердження також постановою заступника начальника СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській обл. Колбуна А.Ю. від 30.12.2022 про закриття кримінального провадження № 12022141440000175 від 30.09.2022 за ч. 1 ст. 286 КК України, протоколом огляду місця ДТП від 29.09.2022 із схемою в додатку, висновком комплексної судової інженерно-транспортної та криміналістичної експертизи відео-звукозапису від 16.12.2022 та іншими матеріалами (а.с.12). \~ \~ Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] \~ у вчинені 29.09.2022 дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-22/19982-АВ Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 29.11.2022, в судовій автотоварознавчій експертизі, проведеній на\~підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР від 30.09.2022 за №12022141440000175: 1. Ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки «Jaguar F-Pase», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , до моменту його пошкодження внаслідок ДТП, станом на 29.09.2022, становить: 1496132,11 грн. \~ \~ \~ \~2.Мінімальна вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Jaguar F-Pase», ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом иа 29.09.2022, становить: 1967995,94 грн. \~ \~ \~ \~3.Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Jaguar F-Pase», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , в наслідок ДТП, яка відбулась 29.09.2022, становить: 1496132,11 грн. \~ \~ \~ \~4. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Jaguar F-Pase», ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, станом на 29.09.2022, становить: 1110461,75 грн. \~ \~ \~ \~Вартість автомобіля марки «Jaguar F-Pase», ідентифікаційний номер (VІN); [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням наявних пошкоджень (в пошкодженому стані) отриманих в наслідок ДТП, яка відбулась 29.09.2022, становить: 385670.36 грн. (а.с.15-25). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508сз18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні за змістом висновки щодо відшкодування потерпілому саме вартості відновлюваного ремонту викладено у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 по справі 757/33065/18-ц (провадження № 61-691сп21) та від 17.08.2022 у справі № 761/15232/18 (проваджений № 61-19661св20). При цьому пунктом 32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Таким чином, системний аналіз пункту 32.7 ч.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу третього п. 3 ч.1 ст. 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Renault Master, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Відповідно до\~правової\~позиції\~Великої Палати\~Верховного\~Суду,\~викладеної\~у\~постанові від\~04\~липня\~2018\~року\~у\~справі №\~755/18006/15-ц\~(провадження\~№\~14-176цс18),\~покладання\~обов`язку\~з\~відшкодування\~шкоди у\~межах\~страхового\~відшкодування на\~\~страхувальника ,\~\~який уклав\~відповідний\~договір\~страхування і\~сплачує\~страхові\~платежі,\~суперечить\~меті \~інституту\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~(ст.\~3\~Закону\~України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким в даному випадку виступа ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Відповідно до п. 1.4 висновку експерта №СЕ-19/114-22/19982-АВ від 29.11.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Jaguar F-Pase», ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, станом на 29.09.2022, становить: 1110461,75 грн. З огляду на викладене з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» підлягає стягненню страхове відшкодування, а саме: матеріальний збиток, який визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в межах граничної суми страхового відшкодування, передбаченого Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, чинного на момент укладення договору страхування ОСЦПВВНТЗ, поліс №208825741, у розмірі 130 000,00 грн. Згідно із позицією\~відображеною\~у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати, винуватець повинен\~відшкодувати\~потерпілому різницю між\~завданим\~збитком та\~страховою\~виплатою. Покладення\~відповідальності\~у розмірі\~завданого\~збитку який повинен \~відшкодувати \~страховик на винуватця - суперечить інституту\~страхування цивільно-правової відповідальності. \~Суть зводиться до того, що з винуватця можна стягнути лише ті\~суми,\~які не платить\~страхова,\~до яких, як правило\~відносяться:\~знос авто,\~франшиза, розмір\~збитку понад\~страхову суму.\~Якщо потерпілий\~заявляє\~вимогу до винуватця\~про відшкодування\~тих платежів, які повинна сплатити\~страхова\~компанія, то суд повинен \~відмовити \~у\~задоволенні\~таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити\~розмір завданого\~збитку, який повинен бути покритий\~страховою\~компанією. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у\~постановах:\~№ 204/5314/18\~від\~25.11.2021; № 208/2600/17\~від\~27.10.2021; № 205/1314/16-ц\~від\~20.10.2021; № 362/3043/18\~від\~06.10.2021; № 753/311/17\~від\~06.10.2021; № 128/1453/18\~від\~06.10.2021; № 369/11644/16-ц\~від\~04.08.2021; № 759/24061/19\~від\~28.07.2021; № 523/7115/18\~від\~30.06.2021; № 204/4050/17\~від\~03.06.2021; № 607/17727/18\~від\~19.05.2021; № 523/3212/19\~від\~24.03.2021; № 753/11069/16\~від\~17.02.2021; № 760/5686/17\~від\~17.02.2021; № 592/8115/18\~від\~03.02.2021. Оскільки, розмір майнового збитку, завданого [PERSON] з вини [PERSON] , перевищує ліміт страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», тому з [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, а саме: 980461,75 грн (1110461,75 грн. - 130 000,00 грн.). Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом часткового задоволення даного позову в цій частині. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно абз 1 п. 4 вказаної Постанови , у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У абз. 2 п. 5 Постанови , судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода це подія, яка виражається у зіткненні двох транспортних засобів під час здійснення ними руху по дорозі загального користування, що призвело до механічного пошкодження даних транспортних засобів. Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19). Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 5000, 00 грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення. Щодо відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві позивачем зазначено про попередній орієнтований розрахунок витрат по справі, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 12 104.63грн - судовий збір за подання до суду позовної заяви, 15 000.00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір\~витрат,\~які\~сторона\~сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом\~на\~підставі поданих\~сторонами\~доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір\~витрат,\~пов`язаних з оплатою правової\~допомоги,\~входить до предмету доказування по справі.\~На\~підтвердження цих обставин суду повинні бути\~надані\~договір про\~надання\~правової\~допомоги\~(договір доручення, договір про\~надання правових\~послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших\~витрат,\~пов`язаних із\~наданням\~правової\~допомоги,\~оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для\~визначення\~розміру компенсації\~витрат на правову допомогу\~стороною повинен бути\~наданий\~розрахунок із\~зазначенням\~часу, який був витрачений\~на\~виготовлення документів\~правового\~характеру, а також дані\~щодо\~фактично понесених і документально підтверджених\~витрат на правову допомогу. Розмір\~витрат на\~оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та\~виконаних\~адвокатом робіт (наданих\~послуг); часом, витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт (надання\~послуг); обсягом\~наданих\~адвокатом послуг та\~виконаних\~робіт; ціною позову та (або)\~значенням\~справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи\~на\~репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу\~із здійсненням даних\~витрат\~стороною у справі. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені\~витрати на правову допомогу,\~а саме,\~надано\~договір\~на правову допомогу,\~акт приймання-передачі\~наданих\~послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких\~витрат,\~то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких\~витрат,\~стороні\~на користь\~якої ухвалено судове рішення. Позивачем\~на\~підтвердження понесених ним\~витрат на\~правничу\~допомогу\~не було\~надано належних\~та достовірних доказів, в розумінні ст. ст. 77,79 ЦПК України, а саме: договору про\~надання\~правової\~допомоги,\~акту\~виконаних\~робіт, детального розрахунку \~витрат \~із \~зазначенням \~виду послуги, часу, необхідного для її\~виконання\~та вартості послуги, касових ордерів сплати гонорару. У зв`язку з чим, неможливо встановити, що \~зазначені \~позивачем\~витрати\~взагалі були понесені та саме у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не\~надано належних\~та допустимих доказів понесення ним\~витрат на правову допомогу адвоката,\~у зв`язку з чим\~відсутні \~підстави для стягнення судових\~витрат на правову допомогу. Щодо стягнення з відповідачів судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом , суд зазначає про те, що вимоги позивача про солідарне стягнення судового збору з відповідачів суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ч. 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладених у\~постановах Верховного\~Судувід 24.01.2018 у справі № 907/425/16, від 25.09.2018 у справі № 904/5580/16, від 13.07.2020 у справі № 476/489/17 (провадження № 61-39866 св 18), від 22.10.2020 у справі 904/4105/18. А тому, враховуючи вищенаведене, суді дійшов до висновку, що судові витрати (судовий збір) підлягають розподілу між відповідачами порівну. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~з \~п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З\~матеріалів справи вбачається,\~що при\~зверненні\~до\~суду позивачем був \~сплачений\~судовий\~збір\~у сумі\~12104,63 грн (квитанція а.с.1). З\~відповідачів\~на користь\~позивача\~слід\~стягнути судові витрати\~по сплаті\~судового збору пропорційно\~до\~розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені\~на 91,74% з\~розрахунку:\~1110461 грн 75 коп. (сума задоволених позовних вимог)\~х 100% : 1210461 грн 75 коп. (сума заявлених позовних вимог)\~= 91.74% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже,\~сума судового збору,\~що підлягає\~стягненню\~з\~відповідачів\~на користь \~позивача \~складає 11104,79 грн з\~розрахунку:\~12104,63 грн (сума\~сплаченого\~судового збору)\~х 91,74,5% (відсоток задоволених позовних вимог). \~ \~ \~ \~На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: approved