Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

24.11.2023 року в системі «Електронний суд» до Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому позивач просить суд: - стягнути неустойку, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 47611,28 грн зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно з судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2023 року у справі №369/6535/22 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , з 25.07.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судовий наказ було подано на виконання до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач зазначив, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що станом на 03.11.2023 року становить 46497,27 грн. При цьому за розрахунком позивача, розмір пені за період з липня 2022 року по червень 2023 року становить 47611,28 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 20.12.2023 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні. За твердженнями відповідача, Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ у справі №369/6535/22 про стягнення з відповідача аліментів не з дати подання заяви, а з 25.07.2022 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла штучна заборгованість. Також аліменти на утримання сина відраховуються із заробітної плати відповідача, відповідно до постанови державного виконавця, щомісяця. При цьому, починаючи з дати відкриття виконавчого провадження бухгалтерією [INFO] щомісяця списуються із її заробітної плати аліменти та заборгованість за аліментами, що виникла без достатніх правових підстав, в розмірі 50% від її доходів. Так, відповідач зазначила, що в її діях відсутня винна поведінка. Також на утриманні у відповідача перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 21.12.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовні вимоги, не погодившись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов. За твердженнями позивача, фінансові можливості та майновий стан відповідача надають їй можливості сплачувати аліменти. Під час судового засідання позивач, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Також позивач зазначив, що відповідач не вчиняє дії щодо сплати аліментів, що призвело до утворення заборгованості та необхідність звернення до суду із позовом про стягнення пені. При цьому підстав для зменшення пені у відповідача немає, борг по аліментам відповідачем не сплачено. Відповідач під час судового засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач посилалась на те, що немає її вини в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, вона не ухиляється від сплати аліментів, утримує ще одну дитину. Також з її заробітної плати стягуються аліменти та заборгованість з їх сплати. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.11.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання, з`явились всі учасники справи. Під час судового засідання суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 10.01.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у провадженні Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває судовий наказ №369/6535/22, виданий 28.06.2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.07.2022 року та до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . Це підтверджується копіями постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023 року, ВП №72254300, та про виправлення помилки у процесуальному документі від 05.09.2023 року, ВП №72254300. Відповідно до постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії та інші доходи боржника від 24.07.2023 року, ВП №72254300, було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що утримує дохід у [INFO] , та постановлено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1/4 частині від усіх видів доходу, щомісяця, починаючи стягнення з 25.07.2023 року у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів боржника після відрахування податків, щомісяця; утримання проводити у розмірі 50% до повного погашення боргу, потім у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника після відрахування податків, щомісяця. Відповідно до постанови державного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі від 05.09.2023 року, ВП №72254300, були внесені виправлення до документу «Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 05.09.2023 року, та постановлено заборгованість нарахувати з 25.07.2022 року у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника після відрахування податків, щомісяця; утримання проводити у розмірі 50% до повного погашення боргу, потім у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника після відрахування податків, щомісяця. Відповідно до довідки про заробітну плату відповідача від 01.11.2023 року за період 01.07.2023 року по 31.10.2023 року, утримана сума поточних аліментів становить загалом 24539,61 грн. Відповідно до довідки державного виконавця, станом на 03.11.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 46497,27 грн. Відповідач утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.05.2018 року, серії [NUMBER] . Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зважаючи на те, що стягнення аліментів визначено періодичними щомісячними платежами, то прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №14-37цс18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №14-616цс18, що відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховуються судом. Відповідно до положень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналіз викладеного вище вказує, що відповідач добросовісно виконує свій обов`язок щодо виконання судового наказу про стягнення аліментів та сплати аліментів. Оскільки з її доходу щомісяця стягуються аліменти та заборгованість зі сплати аліментів, що проводиться до повного погашення боргу у розмірі 50% доходу, а потім у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника. Суд враховує те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у боржника у зв`язку із допущеною технічною помилкою у реквізитах виконавчого документа, до якого були внесені зміни та замість неправильного: «починаючи стягнення з 25.07.2023 року» вказано правильно: «починаючи стягнення з 25.07.2022 року». Також відповідач утримує ще одну малолітню дитину. Тому заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача (боржника), утворилася з незалежних від відповідача причин, сплачується нею систематично періодичними платежами із заробітної плати. Тобто відповідач як платник аліментів довела належними та допустимими доказами, що нею вжито всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів та заборгованості по аліментам. Вона є невинуватою у виникненні заборгованості і у суду відсутні підстави стягувати з неї неустойку (пеню). З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Отже, з урахування відмови у задоволенні позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору у справі компенсуються за рахунок держави. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються та компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed