Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] 13.12.2023 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19.08.2003 до 12.04.2021 перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку із чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2021 у справі № 753/2838/21 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка виявила бажання проживати із позивачем, чого не заперечувала відповідач. З того часу дочка проживає з ним у селі Гора Бориспільського району Київської області. Вказує на те, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, від життя дочки самоусунулася, жодної матеріальної допомоги не надає. Дочка постійно потребує матеріальних витрат. Вважає, що відповідач, молода та здорова жінка, може працювати та матеріально допомагати своїй дитині. Крім того вважає доцільним та можливим з відповідача стягнути аліменти у розмірі від усіх її доходів на утримання дочки. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] в його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частки від усіх її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 10 год 00 хв 18.01.2024 (а.с.16). На призначену дату судового розгляду сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.18). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Шлюб між позивачем та відповідачем, який укладений 19.08.2003, розірваний, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2021 у справі № 753/2838/21 (а.с.4). [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.04.2010, батьками якої є сторони по справі (а.с.8). Дочка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Гірської сільської ради від 07.12.2023 (а.с.6), актом обстеження умов проживання від 30.11.2023 (а.с.5). Судом встановлено, що дочка перебуває на утриманні позивача. Відповідач є її матір`ю, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання. Зі змісту позовної заяви в даній справі слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим між сторонами існує спір з цього приводу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд доходить висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору. На підставі статей 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved