Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач, в особі представника Бондар В.О., яка діє на підставі довіреності № 6-01/86 від 06.12.2022, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ завдані збитки внаслідок ДТП в порядку регресу у розмірі 10 545 грн 57 коп. та сплачений судовий збір у сумі 2 684 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 12.01.2019 о 12 год 10 хв. в м. Харків по вул. Амосова, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Daewoo держаний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Mazda державний номерний знак [NUMBER] яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Mazda та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.02.2019 (справа № 645/352/19) відповідача було визнано винним у порушенні п. 10.2 ПДР України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вказує, що потерпіла особа (власник транспортного засобу Mazda державний номерний знак [NUMBER] ) [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу № 4637 від 15.05.2019 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 9 582 грн 37 коп., що також підтверджується звітом № 114 по визначенню вартості відновлювального ремонту, яка була сплачена потерпілій особі згідно платіжного доручення № 938058 від 16.05.2019. Крім того, розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 963 грн 20 коп., які були сплачені позивачем згідно платіжного доручення № 935854 від 11.03.2019. Отже, розмір витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою склав 10 545 грн 57 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача - Бондар В.О., яка діє в інтересах позивача на підставі довіреності № 6-01/189 від 21.12.2023 про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 04.10.2023, 05.12.2023, 22.01.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу яка зазначена в позовній заяві, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39, 63), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 56, 61); заяв, клопотань не надійшло. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день її вручення під розписку. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] 12 січня 2019 року о 12 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , при виїзді з двору будинку [ADDRESS] не надав переваги в русі транспортному засобу «Mazda MX-3», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Амосова, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.02.2019 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягненню у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 05.03.2019 (а.с. 9). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України, оскільки такого висновку дійшов суд у постанові від 21.02.2019 (справа № 645/352/19). В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Mazda державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як було встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] , на дату дорожньо-транспортної пригоди, не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що також підтверджується витягом з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 10 зворотній бік). Як вбачається з копії відповіді від НПУ (а.с.8) та копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.01.2019 (а.с.11) доданих до позовної заяви, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda MX-3», номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована згідно страхового полісу серії АК № 8620404 ПАТ «СК «Мега-Гарант», строк дії з 31.03.2018 по 30.03.2019. [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду, відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 11). В подальшому, 26 березня 2019 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди (а.с. 12). Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п. 40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності Фонда державного майна України № 777/16 від 15.10.2016. 11.02.2019 оцінювачем [PERSON] складено Звіт № 114 про оцінку вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу «Mazda MX-3», номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП 12.01.2019 без урахування ПДВ на замінні складові частини, складає 9 582 грн 37 коп. (а.с. 14-18). МТСБУ було сплачено на користь ФОП [PERSON] 963 грн 20 коп. вартості наданих послуг, що підтверджується платіжним дорученням № 935854 від 11 березня 2019 року, актом виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 56184 від 25.01.2019 по справі МТСБУ № 56184 (а.с. 19 зворотній бік, 21). На підставі Наказу № 4637 від 15.05.2019 МТСБУ відшкодувало [PERSON] майнову шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9 582 грн 37 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 938058 від 16.05.2019 (а.с. 20, 21). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», норми якої діяли на час звернення з позовом до суду та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Доказів того, що відповідачем в добровільному порядку відшкодовано завдані матеріальні збитки, матеріали справи не містять. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 карантин на всій території України був скасовано з 01 липня 2023 року. Як свідчать матеріали справи, датою звернення із даною заявою до суду є 14 серпня 2023 року, тобто після скасування карантину. Тому, норми розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зокрема, пункт 12 щодо продовження строків, визначених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу після 01.07.2023 не застосовуються. Однак, застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення по справі, проте відповідачем такого клопотання не заявлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved