Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Адвокат Кравцова Н.М. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . У належній на праві власності [PERSON] квартирі зареєстровані: [PERSON] (брат колишнього чоловіка) та [PERSON] (колишній чоловік племінниці). Відповідачі з 2020 року не проживають (відсутні) у вказаній квартирі. [PERSON] має намір розпорядитися квартирою, але реєстрація місця проживання відповідачів у ній, перешкоджає позивачці продати квартиру, так як особи, які бажають придбати квартиру, відмовляються від укладання правочину при наявності зареєстрованих осіб у ній. Наявність реєстрації відповідачів у вищевказаній квартирі порушує право приватної власності позивача. [PERSON] вимушена сплачувати за комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням зареєстрованих у квартирі відповідачів. Місце проживання [PERSON] та [PERSON] позивачці невідомо. Жодних домовленостей чи будь-яких угод між сторонами щодо користування квартирою - немає. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надали. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 69836177 від 05.10.2016 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання від 10.02.2023 року, складеного за участю голови правління ОСББ «Великодальницький» Сімчук О.В., депутата Великодальницької сільської ради VIII скликання [PERSON] та свідка [PERSON] , в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані особи не проживають у квартирі з 2020 року по теперішній час, їхні особисті речі при огляді не виявлені. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області № 159 від 10.02.2023 року. Відповідно положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України). Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 року №6-57цс11). Як встановлено\~матеріалами справи,\~ [PERSON] \~є власником\~квартири,\~що знаходиться\~за адресою:[ADDRESS] , в якій зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України,\~ст. 405 ЦК України). Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),\~\~якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ч. 1 ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі № 766/817/17). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 26 вищевказаних Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Outcome: approved