Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що 25.05.2020 між [PERSON] та [PERSON] (позичальник), і [PERSON] (поручитель), був укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичив [PERSON] кошти в сумі 2 000,00 доларів США, а остання зобов`язалася повернути отримані кошти у визначений у договорі строк. Отримання позики підтверджується її розпискою від 25.05.2020 року. Вказана розписка є невід`ємною частиною Договору позики та до повного погашення боргу зберігається у Позикодавця. Після погашення боргу Позикодавець зобов`язується повернути розписку позичальнику. Позивач зазначає, що пунктом 2.2 Договору позики сторони встановили, що за користування позикою Позичальник зобов`язаний сплачувати Позикодавцю проценти в розмірі 60 (шістдесят) % річних від суми позики. Відповідно до розділу 6 Договору позики Поручителем належного виконання умов Договору позики виступила громадянка [PERSON] , яка поручилася перед Позикодавцем за повернення Позичальником позики в повному обсязі з урахуванням процентів. Згідно із пунктом 4.1 Договору позики строк користування позикою встановлено 2 (два) роки з моменту укладання договору, тобто до 25.05.2022 року.\~ Згідно із пунктом 5.1 Договору позики [PERSON] повинна була повернути позику в повному обсязі після закінчення строку надання позики відповідно до п. 4.1 Договору позики. Згідно із пунктом 7.1. договору позики даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, але не раніше передачі коштів і діє протягом строку відповідно до п. 4.1. даного договору. Пунктом 2.2 Договору позики сторонаи встановили, що за користування позикою Позичальник зобов`язаний сплачувати Позикодавцю проценти в розмірі 60 % річних від суми позики. В пункті 2.3 Договору позики передбачено, що Позичальник зобов`язується виплачувати проценти за користування позикою щоквартально до 25 числа поточного місяця. Проте, в порушення вищевказаних умов Договору позики відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання Позичальника за Договором позики. Відповідно до розділу 6 Договору позики Поручителем належного виконання умов Договору позики виступила [PERSON] , яка поручилася перед Позикодавцем за повернення Позичальником позики в повному обсязі з урахуванням процентів (п.6.1 Договору позики). В порушення умов п. 2.2, 2.3 Договору позики, [PERSON] не сплатила позивачу у встановлений Договором позики строк проценти за користування позикою у періоди:\~з 25.11.2021 року по 25.02.2022 року - у сумі 300 доларів США та з 25.02.2022 року по 25.05.2022 року - у сумі 300 доларів США, що в загальному становить суму 600 доларів США. Позивач зазначає, що крім того, в порушення умов п.п.4.1.,5.1 Договору позики, [PERSON] після закінчення строку надання позики, не повернула позивачу позику, строк повернення якої закінчився 25.05.2022 року. Таким чином, станом на день закінчення терміну надання позики, а саме 25.05.2022 року, сума боргу [PERSON] становила 2 600 доларів США, з яких 600 доларів США - проценти за користування позикою за два останні квартали, 2 000 доларів США - основна сума позики. 17.01.2023 року [PERSON] повернуто частину боргу в розмірі 1 960 доларів США, з яких 600 доларів США - проценти за користування позикою за два останні квартали (період з 25.11.2021 року по 25.05.2022 року) та 1360 доларів США - основна сума позики.\~ Заборгованість [PERSON] по зобов`язанню із повернення основної суми позики станом на 17.01.2023 року і на день складання позову становить 640 доларів США. Неодноразові звернення позивача до [PERSON] , як Позичальника за договором позики, із вимогами про повернення позики в добровільному порядку не призвели до позитивного результату. Відповідно до п. 9.2 договору позики всі можливі претензії за даним Договором повинні бути розглянуті Сторонами протягом 15 календарних днів з моменту одержання претензії. 11.01.2023 року позивачем вкотре направлено [PERSON] , лист-претензію із вимогою про повернення суми позики та штрафних санкцій за договором позики за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно із доданим до претензії розрахунком суми заборгованості Позичальника за договором позики станом на 11.01.2023 року, однак дана вимога виконана не була. Крім того, 11.01.2023 року, позивач також звернувся до відповідача [PERSON] , як до Поручителя за Договором позики із письмовою вимогою погасити до 26.01.2023 року всю суму заборгованості Позичальника [PERSON] перед позивачем, що виникла за зобов`язаннями за Договором позики, згідно із доданим до вимоги розрахунком суми заборгованості станом на 11.01.2023 року, однак зобов`язання за Договором позики в повному обсязі не виконане та будь-яких пояснень з приводу невиконання умов Договору, не надано. Окрім того, позивач зазначає, що сума боргу у розмірі 2 000 доларів США, мала бути повернута [PERSON] до 25.05.2022 року, що виконано не було. Прострочення сплати суми позики станом на 17.01.2023 року (день, коли було повернуто частину позики в розмірі 1360 доларів США), сягає 236 календарних днів. Після сплати [PERSON] 17.01.2023 року частини позики у розмірі 1360 доларів США, сума неповернутої частини позики становить 640 доларів США. Прострочення сплати суми позики у розмірі 640 доларів США у період з 17.01.2023 року по 22.11.2023 року становить 308 календарних днів. У відповідності із п. 8.3 Договору позики у разі несвоєчасного повернення основної суми боргу понад 60 днів, Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100 (сто) відсотків річних від простроченої суми.\~ Згідно із Розрахунком 100% річних за час прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 2000 доларів США у період з 25.05.2022 року по 17.01.2023 року, станом на 22.11.2023 року [PERSON] повинна сплатити 100% річних за час прострочення в сумі 1 293 долари США. Згідно із Розрахунком 100% річних за час прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 640 доларів США у період з 17.01.2023 року по 22.11.2023 року, станом на 22.11.2023 року [PERSON] повинна сплатити 100% річних за час прострочення в сумі 540 доларів США. 11.01.2023 року позивач звернувся до [PERSON] , як поручителя Позичальника за Договором позики із письмовою вимогою погасити до 26.01.2023 року всю суму заборгованості [PERSON] перед позивачем, що виникла за зобов`язаннями із\~договору позики згідно із доданими вимогами розрахунку суми заборгованості позичальника за договором позики станом на 11.01.2023 року, однак дана вимога відповідачем виконана не була. Таким чином станом на 22.11.2023 року сума заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 2\~473 дол. США, з яких: 640 доларів США - сума основного боргу (неповернута сума позики), 1 293 доларів США - сума 100% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 2 000 доларів США у період з 25.05.2022 року по 17.01.2023 року, станом на 22.11.2023 року та 540 доларів США - сума 100% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 640 доларів США у період з 17.01.2023 року по 22.11.2023 року, станом на 22.11.2023 року. Загальна сума заборгованості за договором позики від 25.05.2020 року, становить 2 473 долари США. Невиконання відповідачами умов Договору позики й стало підставою для звернення до суду позивачем із даним позовом про солідарне стягнення суми боргу та понесених судових витрат. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 11.12.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачами відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.05.200 між [PERSON] та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (поручитель) був укладений Договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала кошти в розмірі 2 000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути отримані кошти у визначений у договорі строк. Відповідач [PERSON] в свою чергу поручилась за належне виконання [PERSON] умов Договору позики в повному обсязі (а.с.16-17). Факт отримання коштів підтверджується розпискою позичальника від 25.05.2020 року (а.с.18). Даний договір за своєю правовою природою є договором позики, він містить умови отримання позичальником в борг коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику, що додатково підтверджується розпискою наданою позичальником. До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. У визначений строк борг повернутий не був. Дані обставини встановлені та жодним із учасників справи не оспорюються. 11.01.2023 року позивачем направлено [PERSON] лист-претензію із вимогою про повернення суми позики та штрафних санкцій за Договором позики за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно із доданим до претензії розрахунком суми заборгованості Позичальника за Договором позики станом на 11.01.2023 року, однак дана вимога виконана не була. 11.01.2023 року позивач також звернувся до [PERSON] , як поручителя Позичальника за Договором позики із письмовою вимогою погасити до 26.01.2023 року всю суму заборгованості [PERSON] перед позивачем, що виникла за зобов`язаннями із\~Договору позики згідно із доданими вимогами розрахунку суми заборгованості позичальника за Договором позики станом на 11.01.2023 року, однак дана вимога відповідачем виконана не була. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст.\~525,\~526,\~527,\~530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1\~ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. ст.\~1049,\~1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив стягнути на його користь суму боргу в іноземній валюті, оскільки умови договору містять визначення зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,\~Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти\~фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона і на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Підстави виконання обов`язку боржника іншою особою визначені ст. 528 ЦК України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню сума основного боргу (неповернута сума позики) за договором позики від 25.05.2020 року, що становить 640 доларів США. Щодо стягнення 100 % річних, то суд відмічає, що відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.8.3 договору у разі несвоєчасного повернення основної суми боргу понад 60 днів позичальник сплачує 100% річних від простроченої суми. Тобто умовами договору передбачений розмір відсотків. Позивачем проведений розрахунок процентів станом на 22.11.2023 з урахування строку виконання зобов`язання та періоду прострочення виконання. Розрахунок відповідає умовам договору, сума процентів становить 1 833 доларів США за період з 25.05.2022 року по 22.11.2023 року за час прострочення виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 2 000 доларів США, та відповідно за час прострочення виконання грошового зобов`язання із повернення позики в сумі 640 доларів США у період з 17.01.2023 року по 22.11.2023 року, яку і слід стягнути з відповідачів. Всього загальна сума заборгованості за договором позики від 25.05.2020 року, яка підлягає до солідарного стягнення із відповідачів на користь позивача становить 2 473 долари США\~(640+1293+540=2473). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача 1\~073,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved