Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулась до суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 47149,55 грн. та судового збору в сумі 2 684, 00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем, в період з лютого 2020 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 47149,55 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Зазначає, що компанія зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, проте ухвалою від 15.11.2022 року по справі №398/3315/22 відмовлено у видачі судового наказу, а тому компанія вимушена звернутись в суд з даним позовом. Вказує, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загально суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептував Договір, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єми розподіленого/спожитого споживачем природного газу. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, згідно яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, позивач просив задовольнити позов та стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ в розмірі 47149,55 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 19.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, представник позивача під час звернення в суд просив про розгляд справи без участі сторони позивача, в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.11.2022 відмовлено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з [PERSON] на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України. Відповідно до Фінансового стану споживача послуг [PERSON] рахунок № [NUMBER] , останньою спожито газ за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2020 по липень 2023 на загальну суму 47149,55 грн. (а.с.11). Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, визначено, що компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вказаний обов`язок кореспондується і статтями 6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно ч.2 ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу'' споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач свої обов`язки щодо постачання споживачу природного газу, виконав. Відповідач акцептувала договір фактично споживаючи природний газ, що підтверджується Оператором ГРМ, яким надано довідку під назвою «Фінансовий стан» з розрахунком суми заборгованості, яка становить 47149,55 грн. Суд приходить до висновку, що відсутність укладеного між сторонами письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволенні позовних вимог. Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб.Відповідач позовні вимоги щодо споживання газу та наявності заборгованості за його споживання, визнала. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як зазначено ст.629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписамист. 617 ЦК України, відсутність у відповідача необхідних коштів не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ч.1ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.7 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. \~ \~ \~ \~З огляду\~на вищевикладене,\~оскільки визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону,\~права,\~свободи\~чи інтереси\~інших осіб\~не порушує,\~суд\~вважає,\~що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнаній позивачем. Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved