Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

08.11.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник АТ «Райффайзен Банк» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року у розмірі 405 768,64 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 6 086,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.12.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0074/74/79190, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит сумі 404 000,00 грн. строком по 22.11.2031 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 10,50% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Своїм підписом у Кредитному договорі позичальник засвідчив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений,строк та відсоткова ставка за кредитом. З умовами надання та повернення кредиту клієнта був ознайомлений. Відповідно до п. 1.1., п. 2.1. цього договору Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кошти видаються на рефінансування заборгованості за Кредитним договором № 014/0074/74/79190 від 06.10.2006 року. Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до умов п. 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування Кредитом у складі щомісячного ануїтетного платежу, відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів. В подальшому 20.12.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду №014/0074/74/79190/81-1/32649 до Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди зменшення розміру щомісячного, платежу про викладення у новій редакції графіку погашення кредиту а саме: було врегульовано існуючу заборгованість строк сплати якої настав шляхом збільшення суми кредиту на суму заборгованості по процентам, у зв`язку з чим змінено графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту у додатках до додаткової угоди. Так, 07.05.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №014/0074/74/79190/81-1/33547до Кредитного договору, відповідно до якого з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну з 07.05.2020 року умов погашення кредиту, визначених Кредитним договором. З дати застосування змін фактичної заборгованості за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язався здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках 1,2 до цієї Додаткової угоди, які є невід`ємною частиною Додаткової угоди. Також, відповідно до п. 2. Додаткової угоди тимчасово, на період з 22.05.2020 року до 21.07.2020 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором, до розміру визначеного в Графіку Погашення Кредиту, що є Додатком до Додаткової угоди. Отже, з укладенням Кредитного договору та додаткових угод до нього у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості. Проте, всупереч вимогам Договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 25.08.2023 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить: 405 768 грн. 64 коп. яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 347 744 грн. 95 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі - 58 023 грн. 69 коп. Відповідно до рішення Кредитора сума пені та заборгованість за відсотками не заявляються до стягнення в рамках даного спору, однак продовжують нараховуватися, що не суперечить нормам чинного законодавства України. Так, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22.12.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №12/0074/74/79196, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язання боржника - [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, в повному обсязі цих зобов`язань. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22.12.2019 року між Банком та громадянкою України [PERSON] було укладено Договір поруки №014/0074/74/79190/2, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язання боржника - [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, в повному обсязі цих зобов`язань. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 09.11.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. В судове засідання 24.01.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача АТ «Райффайзен Банк» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.12.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0074/74/79190, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 404 000,00 грн. строком по 22.11.2031 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 10,50% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (а.с.10-19). Своїм підписом у Кредитному договорі відповідач [PERSON] засвідчив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, строк та відсоткова ставка за кредитом. Відповідно до п. 1.1., п. 2.1. цього договору Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кошти видаються на рефінансування заборгованості за Кредитним договором № 014/0074/74/79190 від 06.10.2006 року. Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до умов п. 5.1 Кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язався сплачували проценти за користування Кредитом у складі щомісячного ануїтетного платежу, відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів. Разом з тим, в подальшому 20.12.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №014/0074/74/79190/81-1/32649 до Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди зменшення розміру щомісячного, платежу про викладення у новій редакції графіку погашення кредиту а саме: було врегульовано існуючу заборгованість строк сплати якої настав шляхом збільшення суми кредиту на суму заборгованості по процентам, у зв`язку з чим змінено графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту у додатках до даної додаткової угоди (а.с.20-25). Так, 07.05.2020 року між позивачем та відповідач [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/0074/74/79190/81-1/33547 до Кредитного договору відповідно до якого з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну з 07.05.2020 року умов погашення кредиту, визначених Кредитним договором. З дати застосування змін фактичної заборгованості за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язався здійснити Погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках 1,2 до цієї Додаткової угоди, які є невід`ємною частиною Додаткової угоди (а.с.26-30). Також, відповідно до п. 2. Додаткової угоди тимчасово, на період з 22.05.2020 року до 21.07.2020 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором, до розміру визначеного в Графіку Погашення Кредиту, що є Додатком до Додаткової угоди. Проте, всупереч вимогам Договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 25.08.2023 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить: 405 768,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 347 744,95 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі - 58 023,69 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.6-9). Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22.12.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №12/0074/74/79196, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язання боржника - [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, в повному обсязі цих зобов`язань (а.с.31-33). Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22.12.2019 року між Банком та громадянкою України [PERSON] було укладено Договір поруки №014/0074/74/79190/2, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язання боржника - [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, в повному обсязі цих зобов`язань (а.с.34-36). Позивачем відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30.08.2023 року направлялись вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором в зазначеному вище розмірі (а.с.37-46). Проте доказів сплати заборгованості відповідачами суду не надано. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до ст.ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В даному випадку відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а також не надав відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, в свою чергу відповідачі [PERSON] , [PERSON] на підставі відповідних договорів поруки повинні нести солідарно з основним боржником відповідальність за невиконання або неналежне виконання ним кредитних зобов`язань за договором кредиту, однак також не спростували в судовому засіданні належними доказами обставини, з яких позивач звернувся до них з даним позовом. Відтак, суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, які засновані на законі та умовах договору кредиту, додаткових угод до нього та умовах договорів поруки, у зв`язку з чим з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №014/0074/74/79190 від 22.12.2011 року у розмірі 405 768,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 347 744,95 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі - 58 023,69 грн. Окрім того, у зв`язку із задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 6 086,53 грн., тобто по 2028,84 грн. - з кожного окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved