Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №28487 від 20 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 03 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №68501102 з примусового виконання виконавчого напису №28487 від 20 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг на користь ТОВ "Споживчий\~центр" в розмірі 11230 грн.. З вказаним виконавчим написом не згодний, так як письмову вимогу ТОВ "Споживчий\~центр" про усунення порушення зобов`язання не отримував, вказував, що не укладав жодних кредитних договорів із вказаною компанією. Вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки обтяжувач (стягувач), в разі наміру звернення стягнення в позасудовому порядку за допомогою виконавчого напису нотаріуса, зобов`язаний надіслати боржнику письмове повідомлення. Банк письмової вимоги про усунення порушення ним виконання зобов`язань йому не направляв, будь-яких документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис не надавались та він з ними не ознайомлювався. Вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, згідно заяви представника позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Крім того, надіслав заяву про подачу повного розрахунку щодо розміру судових витрат після ухвалення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відзив не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, про дату та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку ст.223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положення ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положень ч.1 ст.1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", п.п.3.1, 3.3. глави 16 Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно положень п.2 Розділу 2 Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно положень ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа №910/13233/17. Положеннями п.1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріально Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис (реєстраційний №28487), відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг на користь ТОВ "Споживчий\~центр" в розмірі 11230 грн.(а.с.18). Також встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку №1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону "Про нотаріат". За заявою представника стягувача - користь ТОВ "Споживчий центр", приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №68501102 по виконанню згаданого вище виконавчого напису(а.с.28). З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову, що складає 536,80 грн.. Крім того, на користь держави підлягає стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

Outcome: approved