Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

13.12.2023 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису від 22.12.2021 року № 68798, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ заборгованість в розмірі 19\~037, 12 грн, таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що приблизно 27 травня 2023 року через мобільний застосунок «Дія» позивачу стало відомо про відкриття старшим державним виконавцем Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В.А. Мельничуком виконавчого провадження ВП № 68815337 від 15.04.2022 року. Оскільки позивач перебував в зоні бойових дій, тому ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження не мав можливості, тому 29.05.2023 року засобами електронного зв`язку надіслав заяву до Рожищенського ВДВ у Луцькому районі Волинської області про зупинення виконавчого провадження. 15.09.2023 року, прибувши за місцем реєстрації, він звернувся до Рожищенського ВДВ у Луцькому районі Волинської області з проханням надати йому належним чином завірені копії документів щодо вищевказаного виконавчого провадження, які йому надали. Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів, а тим більше нотаріально посвідчених, з відповідачем не укладав і не отримував від ТОВ будь-яких коштів та листів-повідомлень про наявність заборгованості. Вважає оспорюваний виконавчий напис незаконним, оскільки він вчинений з порушенням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 17). 14.12.2023\~року на\~запит головуючого\~судді надійшла\~відповідь з\~ЄДДР про\~місце реєстрації\~позивача (\~ас 18),\~оскільки це\~має значення\~для вірного\~визначення територіальної\~підсудності даної\~категорії справ,\~згідно частини\~12\~статті 28\~ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14.12.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувані додаткові документи, розгляд справи призначено на 11.01.2024 року ( ас 19-20). Учасники справи були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 21-24, 25). Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходили. 01.01.2024 року представник відповідача подав суду заяву про визнання позову, здійснення судового розгляду справи за відсутності представника відповідача та повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову ( ас 28). 01.01.2024 року представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ( ас 30). Відзиву за позовну заяву відповідач не подав. Ухвала судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14.12.2023 року надіслана позивачу, але 28.12.2023 року повернулася в суд з відміткою уповноваженої особи « Укрпошти»: « Повідомлення повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою» ( ас 27). 08.01.2024 року Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав суду оригінали матеріалів виконавчого провадження АСВП № 68815337 для дослідження в судовому засіданні ( ас 32). Крім того, ухвала суду від 14.12.2023 року разом з копією позовної заяви з додатками, надіслана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, станом на 26.12.2023 року повернулася в суд з відміткою уповноваженої особи « Укрпошти»: « Повідомлення повертається. Не знаходиться» ( ас 26). Враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що підстави для відкладення розгляду справи і повторного надіслання позивачу і нотаріусу Т.М. Солонець повідомлення суду про день, час і місце розгляду справу - відсутні. Треті особи пояснення на позовну заяву не подали. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 11.01.2024 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Згідно виконавчого напису від 22.12.2021 року, зареєстрований у реєстрі № 68798, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, на підставі статей\~87-91\~Закону України « Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою\~КМУ від 29 червня 1999 року № 1172\~( далі - Перелік), звернуто стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальності « Фінансова Компанія « ЕЛІТ ФІНАНС», у якому Акціонерним товариством «Альфа-Банк», на підставі Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 491017593 від 03.01.2020 року, укладеного між АТ « Альфа-Банк» та [PERSON] . Заборгованість за даним кредитним договором стягується за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно в розмірі 19\~037,12 ( ас 10). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 68815337 від 15.04.2022 року, старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 68798 від 22.12.2021 року ( ас 11 зв). Вказані обставини також підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 68815337,\~що надані\~суду державним\~виконавцем Рожищенського\~ВДВС у\~Луцькому районі\~Волинської області\~ЗМУ МЮ на виконання ухвали від 14.12.2023 року. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~( далі - Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок). Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України\~( далі -\~ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону ( в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису)\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата ( рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що позивач не визнав заборгованість, вказану у виконавчому написі, зазначивши, що жодних кредитних договорів, а тим більше нотаріально посвідчених, з первісним позичальником, правонаступником якого є відповідач, не укладав. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно вимог частини 6 статті 141, частини 1 статті 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору, який мав би бути сплачений позивачем, який звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Крім того, суд зазначає, що позивач в своїй позовній заяві не ставить вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved