Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

07.09.2023 р. до суду надійшов вказаний позов. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м. Право приватної власності вказаної квартири належить померлій [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 7387 від 07.12.1998 року. 24.07.2023 року позивачка звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , після чого державним нотаріусом Кравченко Т.В. було заведено спадкову справу № 909/2023. Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. від 26.07.2023 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м., у зв`язку із тим, що позивачкою пропущено 6 (шести) місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Як зазначила позивачка, 20.03.2023 року вона отримала травму, а саме закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, та того ж дня була госпіталізована до Амбулаторії №1 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці», де і проходила стаціонарне лікування у період з 20.03.2023 року по 20.04.2023 року, та з 21.04.2023 року по 20.07.2023 року. Додатково позивачка зазначала, що за час перебування позивачки на стаціонарному лікуванні у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці», а саме 23.05.2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», якою було відновлено довоєнний строк для прийняття спадщини, а саме 6 (шість) місяців з моменту настання смерті спадкодавця з 19.06.2023 року. Посилаючись на те, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори із поважних причин, просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою від 12.09.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та витребувано у державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори (адреса робочого місця: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 11) належним чином завірену копію спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 26.10.2023 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача у справі з Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, на належного - Київську міську раду. Ухвалою суду від 31.10.2023 року, замінено неналежного відповідача належним відповідачем. 03.10.2023 р. до суду надійшли витребувані докази у справі (а.с.32-49). Ухвалою від 30.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не відомі, представник позивача 11.01.2024 року подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не відомі, клопотань про відкладень не надходило. 01.12.2023р. надійшов відзив від відповідача, в якому представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, клопотань про відкладень не надходило. В письмових поясненнях на позов третя особа просила слухати справу у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2022 року, актовий запис про смерть № 20150 (а.с. 35). Після її смерті відкрилась спадщина, де квартира [ADDRESS] є єдиним спадковим майном (а.с. 33, 47). Як вбачається з свідоцтва про право власності, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 45). Встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 14.08.1990 року, та була знята з реєстраційного обліку 24.10.2022 року у зв`язку зі смертю. Інших осіб станом на вищевказану дату у вказаній квартирі не зареєстровано (а.с. 48). 24.07.2023 року позивачка [PERSON] подала до державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відносно майна померлої [PERSON] (а.с. 34). 26.07.2023 року [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що позивачкою було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 49). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таку позицію висловив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13.03.2020 р. у постанові у справі № 314/2550/17. На підтвердження поважності пропуску встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивачкою було додано до позовної заяви виписки з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20 квітня 2023 року та від 20 липня 2023 року, що підтверджують тривалу хворобу та проходження стаціонарного лікування [PERSON] у Амбулаторії №1 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці» у період часу з 20.03.2023 року по 20.07.2023 року включно. Суд також враховує, що на час отримання 20.03.2023 року травми позивачкою (закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням) були чинні зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану, які були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Однак, 23 травня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», якою було віднослено довоєнний строк для прийняття спадщини, а саме 6 (шість) місяців з моменту настання смерті спадкодавця з 19 червня 2023 року. За обставин встановлених під час розгляду справи суд приходить до висновку, що позивачка довела належними та допустимими доказами наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Верховний Суд у Постанові від 17.02.2022 року у справі N 953/15603/20 зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, тому з урахуванням звернення позивачки до державного нотаріуса через чотири дні після завершення стаціонарного лікування хвороби (24.07.2023 року), що тривала чотири місяці - з 20.03.2023 року по 20.07.2023 року, визнається судом поважною причиною для поновлення пропущеного строку. Аналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивачкою є поважними. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved