Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна та повернення надлишку сплачених коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.02.2022 між ним та відповідачем було укладено договір оренди кв. [ADDRESS] . Термін оренди було визначено 3 місяці, орендна плата 5\~000,00 грн. на місяць. Позивач заселився до квартири відповідача та сплатив 10\~000,00 грн. орендну плату за перший та останній місяць. В подальшому договір оренди було продовжено із вартістю проживання 3\~500,00 грн. на місяць. Також позивач за власні кошти придбав каркас до матрацу та матрац, які розмістив у вказаній квартирі. 11.04.2023 відповідач здійснила фізичне виселення позивача зі вказаної квартири, де залишились його особисті речі (в тому числі каркас до матрацу та матрац), які [PERSON] відмовляється повернути в добровільному порядку. Крім того позивач зазначав, що внаслідок незаконних дій відповідача він змушений був витратити кошти на добове проживання в квартирі ФОП\~ [PERSON] в розмірі 3\~000,00 грн., та аналогічну суму він оплатив відповідачу за невикористану оренду квартири. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] повернути йому: матрац Велам Супер-Хіт 160х200 см; каркас ліжка дерев`яний з 5 ніжками та відшкодування за їх використання; туфлі шкіряні; туфлі ортопедичні; футболки білі під білизну(3 шт.) марки Илке розмір L; шльопанці; камеру для спостереження (розміром з великий палець); каструлю, алюміній, срібна; 3 друшляка з ручкою; 15 вішалок; килимок для молитви (червоний із зображенням мечеті); засоби гігієни: пачка дитячого мила,ботанічний шампунь, пачка губок, засоби для миття посуду (2\~флакони, одна Гала зелена рідина, а інша червона); плоску чайну ложку; відкривачку для консервів; універсальний гайковий ключ; пластикові виделки; пачку українських сирників; рис (1 кг); щілинний металевий ківш; нитки швейні (2 рулети, сині); шпатель; мішок шпаклівки; фарбу для взуття та 3\~000,00 грн. надміру сплаченої орендної плати, а у випадку неможливості повернути в натурі зазначене майно під час судового розгляду - стягнути з відповідача 24\~320,00 грн. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2023, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. 21.08.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сидоренко\~Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що в квартирі, яка була передана в оренду позивачу, на момент укладання та підписання договору оренду та акту здачі-приймання вже було наявне ліжко, дозволу на заміну існуючого ліжка на інше відповідач не надавала. Також зазначала, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у відповідача майна, зазначеного у позові, та доказів належності такого майна позивачу. 20.11.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сидоренко\~Т.В. надійшло клопотання про виклик в судове засіданні по суті спору [PERSON] . Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті, задоволені клопотання сторін про виклик свідків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 16.01.2024 та його представник [PERSON] в судовому засіданні 20.12.2023 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Від неї 21.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свідок сторони\~відповідача [PERSON] двічі у судові засідання 20.12.2023 та 16.01.2024 не з`явився, про необхідність явки до суду повідомлявся належним чином. Протокольною ухвалою суду від 16.01.2024 після перерви у судовому засіданні 20.12.2023, зумовленою необхідністю допиту свідка сторони відповідача, з метою недопущення тяганини у справі, судом ухвалено продовжити здійснювати розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON] , Варшу, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2023 право власності на кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 44). 20.02.2022 між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди приміщення у приватної особи, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та користування приміщення кв. [ADDRESS] (а.с. 10-12). Приміщення належить орендодавцю на праві власності. Згідно п. 3.3 договору передача приміщення в оренду оформлюється актом здачі-приймання (додаток до договору). Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору термін оренди складає 3 місяці з моменту прийняття приміщення за актом приймання; термін оренди може бути скорочений або продовжений лише за згодою сторін. У відповідності до п. 4.3 договору орендар має право відмовитися від даного договору, попередивши орендодавця за 14. П. 5.1 договору передбачено,що орендна плата за користування приміщенням та майном складає 5\~000,00 грн. на місяць. Заставна сума за приміщення та майно складає 5\~000,00 грн. Орендна плата сплачується готівкою не пізніше 20 числа кожного місяця. 09.11.2021 позивач [PERSON] на підставі видаткової накладної № 426494 придбав матрац СУПЕР-ХІТ вартістю 4\~139,00 грн. (а.с. 30). 10.06.2022 [PERSON] купив каркас ліжка дерев`яний 200*160 (4,5 см) 38 та комплект ніг каркасу дерев`яного (5 шт) загальною вартістю 2\~203,00 грн., що підтверджується накладною № 1913 від 10.06.2022 (а.с. 31). Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] та підтверджено показами свідка [PERSON] , вище перелічені матрац та каркас для ліжка були розміщені в кв. [ADDRESS] після вселення туди позивача. З позовної заяви та пояснень позивача [PERSON] встановлено, що 11.04.2023 відповідач [PERSON] та її\~син [PERSON] \~без попередження\~здійснили фізичне\~виселення позивача\~із займаного ним (орендованого) житлового приміщення кв. [ADDRESS] , хоча він завжди платив наперед та міг залишатися в орендованій квартирі як мінімум до 20 числа кожного місця. При цьому, частину належних йому особистих речей та матрац з каркасом для ліжка позивачу повернуто не було, як і кошти, що сплачені ним за орендним договором наперед. Оскільки 11.04.2023 через протиправні дії відповідача позивач раптово та непередбачувано залишився без місця проживання (пізно ввечері після 18:00), та йому було необхідно знайти місце для тимчасового проживання (ночівлі), він змушений був витратити грошові кошти в розмірі 3\~000,00 грн. на добове проживання у квартирі, наданій ФОП [PERSON] , на користь якої він сплатив вказані грошові кошти (а.с. 29). На питання суду пояснив, що того дня у м.\~Миколаєві була велика кількість військових, які винаймали житло, а більш дешевого житла в ніч на 11.04.2023 він просто не зміг знайти. З метою захисту своїх порушених прав [PERSON] звернувся до Відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Згідно листа відділення поліції № 2 від 12.05.2023 за вих. № С-10/52-2023 за результатами повідомлених позивачем відомостей прийнято рішення про припинення перевірки у зв`язку з відсутністю складу злочину, рекомендовано йому звернутись до суду для вирішення питання у цивільно-правовому порядку (а.с. 14). Згідно повідомлення голови правління ОСББ «МІЙ ДІМ -15» [PERSON] , [PERSON] орендував квартиру за адресою: [ADDRESS] , більше 1 року і був примусового виселений 11.04.2023 власником квартири. Одразу ж Смадісаббаг Самер стверджував, що йому не повернули усі речі (при примусовому виселенні він фізично не в змозі був одразу забрати всі речі), серед яких є матрац з каркасом до ліжка, на які він пред`явив чеки на придбання та фотографії (а.с. 78). Свідок [PERSON] ,\~яка була\~допитана в\~судовому засіданні\~20.11.2023,\~пояснила,\~що вона\~проживає безпосередньо\~поряд із\~квартирою кв. [ADDRESS] , а саме за адресою: [ADDRESS] . Вона особисто бачила, що [PERSON] вселявся до кв. [ADDRESS] за вказаною адресою, під час вселення у нього були валізи. В подальшому вона бачила, як він вносив до квартири, де проживав та яку він орендував, матрац разом з каркасом ліжка. Проте під час того, як його було виселено, що свідок також спостерігала, він залишив квартиру лише з валізами без ліжка та матраца. Свідок зазначала, що вона звернулась із запитанням до сина власника квартири - [PERSON] щодо того, чому він не повертає [PERSON] придбане ним ліжко, яке залишилось в квартирі, на що останній повідомив, що вказане майно залишилось в якості компенсації за те, що його мати [PERSON] була вимушена особисто повернутись з Німеччини, щоб виселити орендаря з квартири, в зв`язку з чим понесла певні витрати. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні 20.12.2023, пояснила, що вона є головою правління ОСББ «МІЙ ДІМ -15», проживає в цьому будинку в квартирі [ADDRESS] . Їй відомі події квітня 2023 року щодо виселення позивача з квартири за адресою: [ADDRESS] без повернення йому речей, зі слів самого позивача, сусідів, приїздів поліції, а також вона особисто неодноразово зверталась до сина власника квартири за цією адресою [PERSON] , який відмовляється повертати позивачу речі та гроші, називаючи кожного разу різні причини (то Самер є аферистом і йому не можна вірити; то тому, що його мати власниця квартири приїхала заради виселення позивача із-за кордону і витратила свої особисті кошти для цього і неповернення речей є компенсацією за це; то відповідач не бажає повертати майно позивача в рахунок погашення якогось ремонту; то в рахунок того, що під час війни знизив йому розмір орендної плати). Вона особисто була в квартирі за адресою: [ADDRESS] до того, як там поселився позивач, під час його проживання там та після його виселення (оскільки їх будинок постраждав під час прильоту та попав на програму заміни вікон і вона потрапляла до квартир мешканців будинку щоб зафіксувати збитки, заміряти/переміряти вікна та з інших причин як голова ОСББ) і особисто бачила, що спочатку при заселенні [PERSON] замість ліжка в квартирі були лише розкладне крісло, потім, вона бачила нове ліжко (кровать) та матрац в цій квартирі, колі в ній проживав сам позивач, який і повідомив їй про те, що придбав їх саме він, мав відповідні чеки. Після того, як позивач виселився з цієї квартири, вона також потрапляла до неї (двері їй відкрив інший квартирант) і особисто бачила цей матрац разом з каркасом в квартирі за адресою: [ADDRESS] , розуміючи що ані відповідач, ані її син так і не повернули їх позивачу при виселенні, як і інші особисті речі позивача, про які [PERSON] їй особисто розповідав (килимок, каструлю, які він привіз зі своєї батьківщини Сирії). Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У відповідності до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття\~13). Частина третя статті 12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, статтею 16 ЦК України, але який є\~ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Відповідно до положень\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,\~права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав фізичних та юридичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача, може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження №\~12-204гс19). Відповідно до частини першої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями частин першої-четвертої статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина перша статті 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини шостої статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача та його представника, зміст відзиву на позовну заяву, допитавши свідків, приймаючи до уваги вищезазначені положення діючого законодавства суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання [PERSON] повернути йому матрац Велам Супер-Хіт 160х200 см та каркас ліжка дерев`яний з 5\~ніжками є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наданими доказами (та показами свідків) достовірно встановлено придбання позивачем даного майна, його розміщення в орендованій квартирі, що належить відповідачу, та неповернення такого після виселення. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 3\~000,00 грн., які були вимушено витрачені ним внаслідок примусового виселення з орендованої квартири. Приймаючи рішення про задоволення позову в цій частині суд приймає до уваги висновки, сформульовані в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження №\~12-204гс19), а тому позов підлягає задоволенню саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 3\~000,00 грн., які були вимушено витрачені ним внаслідок примусового виселення з орендованої квартири, а не шляхом зобов`язання повернути позивачу такі кошти. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти позову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідків. Щодо вимог про повернення іншого особистого майна позивача, яке начебто залишилось в кв. [ADDRESS] після його виселення, - в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки достатніх, достовірних і неспростовних доказів існування такого майна та його перебування у відповідача після виселення до матеріалів справи не долучено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: partial