Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

07 березня 2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що позивачі є співвласниками разом із відповідачами [PERSON] та [PERSON] , квартири [ADDRESS] . Зазначене житло належить сторонам на праві спільної сумісної власності, однак не визначені розміри часток квартири, що належать кожному із співвласників даної квартири. Просили суд визначити розмір часток у спільній сумісній власності, квартири [ADDRESS] , між її співвласниками в рівних долях, визначивши [PERSON] , [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), по 1/4 квартири кожному. Судові витрати залишити за позивачем 1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 березня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 08 березня та 09 червня 2023 року судом були направлені запиті до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] , [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 20 червня 2023 року. Ухвалою судді від 21 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Позивачі та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав. Вказали, що без визначення часток не можуть розпорядитися своєю власністю. Просили суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивачі не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивачів, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2000 року, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом №1 згідно розпорядження № П-572, яке було зареєстроване у КП «ДМБТІ» та записане в реєстрову книгу № 254п за реєстровим № 58-114, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з Довідкою КП ДМБТІ ДМР №10217 станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] містяться відомості про право спільної сумісної власності на квартиру: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 09 червня 2007 року, актовий запис №330 та прізвище після одруження [PERSON] . Згідно з паспортом [PERSON] [NUMBER] після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Стаття 357 ЦК України, передбачає, що частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно із статей\~355,\~356,\~368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України\~встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що будь-якої домовленості між співвласниками квартири [ADDRESS] ), щодо розміру їх часток не було, а один із співвласників спірної квартири помер, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/4 частці. При цьому судом не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири. Згідно зі статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить 1/4 частину, що дає суду підстави для задоволення позову. Відповідно\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Однак, позивач [PERSON] в прохальній частині просить суд судові витрати по сплаті судового збору покласти на нього . У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача [PERSON] по фактично понесеним.

Outcome: approved