Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у загальному розмірі 107\~916,23 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що з вини відповідача 27 грудня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача [PERSON] підтверджується Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2023 року за адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «СК Юнівекс» згідно полісу № АР/2649167 від 11.02.2022 року. Позивачка 27.12.2022 року звернулась до ПрАТ «СК Юнівекс» із заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення позивачки було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 033/01-23 від 30 січня 2022 року, за яким вартість матеріального збитку становить 334\~937,75 грн., ринкова вартість з урахуванням аварійних пошкоджень 110 906,57 грн., вартість відновлювального ремонту 366\~708,83 грн. 21.02.2023 року ПрАТ «СК Юнівекс» сплатило на користь позивачки виплату зі страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 127\~400,00 грн. за вирахуванням франшизи 2600,00 грн. Позивачкою 28 квітня 2023 року на адресу відповідача направлена досудова вимога про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем зазначена вимога отримана 06 травня 2023 року. Посилаючись на наведене, позивачка просить стягнути на свою користь різницю між вартістю ТЗ «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер [NUMBER] до ДТП (334\~937,75 грн.) вартістю автомобіля у пошкодженому стані (110\~906,57 грн.), страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності без франшизи (127\~400,00 грн.), що складає 96\~631,18 грн., витрати на проведення оцінки у розмірі 4500,00 грн., збитки від інфляції за 130 днів у розмірі 704,05 грн., 3% річних за 130 днів прострочення 1081,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а всього стягнути 107\~916,23 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 03 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Позивачці надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, іншим учасникам справи надіслано копії позовної заяви та додані до неї документи. Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачеві роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Поштовий конверт, в якому відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіює позову та доданих до нього документів повернуто відділом поштового зв`язку на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Конверт направлений відповідачеві на адресу [ADDRESS] . Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27 грудня 2022 року у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а відносно відповідача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 27.12.2022 року сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення останнім ПДР. Даний факт підтверджується постановою від 24.01.2023 року (справа 199/754/23), яка знаходиться у вільному доступі ЄДРСР. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вказаній вище дорожньо-транспортної пригоди є встановленою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Станом на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 27 грудня 2022 року, цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК Юнівекс». Позивачка, 27.12.2022 року звернулась до ПрАТ «СК Юнівекс» із заявою про виплату страхового відшкодування. Звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к). У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) Велика Палата Верховного Суду фактично визначила два окремих (відмінних один від одного) випадки, за яких є можливим відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: 1) пропуск строків, передбачених статтею 37 Закону 2) ситуація, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (стаття 1194 ЦК України). Відповідно до\~статті 33 Закону №1961-IV\~страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП. У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону №1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування. У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961-IV). Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"\~(далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать\~закону\~і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,\~Закон № 1961-IV. Згідно зі\~статтею 999 ЦК України\~до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було\~ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV\~визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з\~статтею 3 Закону №1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~статті 5 вказаного Закону\~об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону № 1961 IV). Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, 21.02.2023 року ПрАТ «СК Юнівекс» сплатило на користь позивачки виплату зі страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 127\~400,00 грн. за вирахуванням франшизи 2600,00 грн. При цьому дана сума страхового відшкодування не покриває у повному розмірі фактичний розмір матеріального збитку завданого позивачці. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 033/01-23 від 30 січня 2022 року, за яким встановлено вартість матеріального збитку у розмірі 334\~937,75 грн., ринкову вартість з урахуванням аварійних пошкоджень у розмірі 110 906,57 грн., та вартість відновлювального ремонту у розмірі 366\~708,83 грн. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно статті 30\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Із наведеного слідує, що сума страхового відшкодування складається із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу у межах ліміту відповідальності страховика, проте, згідно висновку експерта витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, відтак суд дійшов висновку, про доцільність стягнення матеріальної шкоди як різницю між вартістю ТЗ «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер [NUMBER] до ДТП (334\~937,75 грн.) вартістю автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень (110\~906,57 грн.), страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності без франшизи (127\~400,00 грн.), що у сукупності складає 96\~631,18 грн. та не суперечить нормам чинного законодавства. Щодо витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до ч. 6\~ст. 139 ЦПК України\~розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 30.01.2023 року ТОВ «Клевер Експерт» отримало від позивачки 4 500,00 грн. за складення експертного звіту (оцінка матеріального збитку). Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4500,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Як вбачається із позовної заяви, позивачкою не викладено обставин щодо того, у зв`язку із чим та чиїми діями їй було завдано моральної шкоди, також не надано належних доказів. Не містить позовна заява і обґрунтування щодо того, у чому саме полягали завдані моральні страждання позивачці та який їх розмір. З огляду на вказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у зв`язку із їх необґрунтованістю. Разом із тим, з огляду на фактичні обставини у даній справі не підлягає стягненню із відповідача як 3 % річних так і збитків від інфляції у порядку статті 625 ЦК України, з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути із відповідача на її користь 3 % річних та інфляційні втрати у порядку статті 625 ЦК України за період прострочення зобов`язання з 06.05.2023 року по 13.09.2023 рік. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року, строк дії воєнного стану продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022 строк дії воєнного стану продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента №254/2023 строк дії воєнного стану продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб та Указом Президента №451/2023 строк дії воєнного стану продовжено з 18.08.2023 строком на 90 діб, тобто до 15 листопада 2023 року.\~\~ Тобто, у період за який позивачка нараховує відповідачу сплату 3 % річних та інфляційні втрати у порядку статті 625 ЦК України, а саме: з 06.05.2023 року по 13.09.2023 рік, на території України діяв правовий режим воєнного стану, а тому відповідач підлягає звільненню від відповідальності за прострочення зобов`язання в частині нарахування 3 % річних та інфляційні втрати в силу положень п. 18 Перехідних положень ЦК України, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що доводи позивача в обґрунтування позову є частково доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволення позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1011 грн. 29 коп. відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial