Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на користь [PERSON] , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 136 140 гривень 66 копійок, три відсотки річних у розмірі 12 211 гривень 34 копійки, інфляційні втрати у розмірі 82 037 гривень 44 копійки, та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 18.11.2020р. біля 18.00год. в с.Волощина Перемишлянського району, Львівської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 18 листопада 2020 року б внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140260000240 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено - особу водія: [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , що вчинив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо». 04.03.2021р. на адресу товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у інтересах матері загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 250 120 грн., з яких: (180000,00грн.- відшкодування витрат на утримання, 60000,00 грн. - відшкодування моральної школи та 10120,00 грн - витрати на поховання). 27 квітня 2021 року та 08 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» були надіслані запити із проханням надати інформацію про стан розгляду страхової справи. 19 липня 2021 року ТДВ СК "КРЕДО» листом повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. 21 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» було надіслано заяву про долучення додаткових документів і виплату страхового відшкодування, яка містила копію трудової книжки загиблого [PERSON] . З рішенням ТДВ СК "КРЕДО» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, [PERSON] не погодилася та звернулася до Перемишлянського районного суду з позовом про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задоволено у повному обсязі та стягнуто: страхове відшкодування у розмірі - 250 120 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5687 гривень 66 копійок, три відсотки річних у розмірі 1130 гривень 68 копійок, інфляційні втрати у розмірі 500 гривень 24 копійки, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. 28 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ТДВ СК «Кредо» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року без задоволення, а рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року - без змін. 13 березня 2023 року на банківський рахунок позивача надійшли грошові кошти (страхове відшкодування, штрафні санкцій та витрати на правову допомогу) у розмірі 267 438. 58 грн, з них: 250 120, 00 грн. - страхове відшкодування, 7318, 58 грн - пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати, 10 000, 00 грн - витрат на правову допомогу. Внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. ! Прострочення виконання грошового зобов`язання тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Штрафні санкції нараховувалися та були стягнені із Відповідача відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року за період від 03.06.2021 по 27.07.2021. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, сума пені, 3 % річних, інфляційні втрат, якої підлягає до стягнення з відповідача на підставі п.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкова страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за період з 28 липня 2021 року по 13 березня 2023 року включно становить: 230389.44 гри, з яких: пеня -136140.66 грн. відсотки річні -12211.34 грн, інфляційні втрати - 82037.44 грн Вважає, що оскільки відповідач незаконно затягував та розтерміновував виплату належного їй страхового відшкодування, відповідно вона, у разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, просить суд відповідно до вимог статті 430 ЦПК України допустити його негайне виконання. Такий превентивний захід запобігатиме продовженню порушень її законних прав та інтересів та забезпечить їй вчасне відшкодування завданої шкоди. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить у частині стягнення з нього пені відмовити і зменшити відшкодування витрат на правничу допомогу до 1 000 грн. Крім цього подав заяву про застосування строків позовної давності, свої вимоги аргументує тим, що строк з якого повинен рахуватися 90-ти денний період виплати страхового відшкодування повинен рахуватися не з дати отримання заяви на виплату страхового відшкодування - 12.03.2021 року, а з дати винесення ухвали Перемишлянського районного суду - 29.11.2021 року. Вважає, що граничним строком для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування на користь позивача є 27.02.2022 року ( 90 днів з дня отримання рішення по кримінальному провадженню, яке набрало законної сили. Проте позивач лише у червні 2023 року звернувся до суду із позовом, проте строк пред`явлення позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування сплив, ще на початку 2023 року. Представник позивача не погодився із заявою представника відповідача про застосування строків позовної давності і подав заперечення, згідно яких, зазначив, що позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. У даній справі основна вимога відшкодування шкоди з`явилася внаслідок ДТП, у якій загинув сип позивача - [PERSON] . Стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, не може існувати окремо від основного відшкодування шкоди, атому теж стосується правовідносин, які виникли внаслідок ушкодження здоров`я потерпілої. Повідомив, що у даному випадку існують об`єктивні причини, які унеможливлювали звернення до суду із вимогою про стягнення штрафних санкцій протягом 1 року з моменту порушення права позивача на отримання страхового відшкодування. Адже, згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЩІК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. З цього випливає, що позивач був обмежений процесуальними нормами у регулярному збільшенні позовних вимог відповідно до кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Більше того, поки Постанова Львівського апеляційного суду у справі №449/1033/21 від 28 лютого 2023 року не набрала законної сили, Позивач не мала можливості звернутися до суду із новим позовом про стягненням штрафних санкцій. Отримавши 13 березня 2023 року грошові кошти, Позивач протягом розумних строків звернулася до суду із новим позовом, тим самим дотримавшись принципу розумних строків та не зловживавши процесуальними правами, захистом яких є саме інститут позовної давності. Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), а не до стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування чужими коштами. Крім цього, 5 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Таким чином, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного етапу» (№ 2120-ІХ) розширив обставини зупинення позовної давності. Тепер не тільки перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, переведених на воєнний етап, є обставиною зупинення позовної давності, а сам факт впровадження воєнного стану. Тобто, цс стосується будь-яких осіб, зацікавлених вирішити матеріально-правовий спір у судовому порядку. Отже, з 15 березня 2022 року зупинився для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб. Причому, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування воєнного стану. І лише від дня припинення останнього, плин строку захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного суб`єктивного права в судовому порядку продовжиться, з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Відповідач посилається на те, що страхове відшкодування, пеня, 3% річних, інфляційні втрати були сплачені Позивачу не на підставі визнання вимог останнього, а на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року. Таким чином, попри набрання законної сили рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року, у якому чітко вказана неправомірність дій ТДВ «СК «КРЕДО» щодо виплати страхового відшкодування, Відповідач продовжує заперечувати незаконність своїх дій та ставить під необгрунтований сумнів преюдиційність судового рішення. Беручи до уваги преюдиційність судових рішень, Відповідач не може оспорювати вищевказані обставини щодо неправомірності його відмови у виплаті страхового відшкодування та необхідності стягнення штрафних санкцій за таке порушення. Представник відповідача подав заперечння на заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, згідно яких, вважає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 2.1 статті 2 Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно, порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом. Строк виплати страхового відшкодування визначений п. 36.2. от. 36 Закону, згідно якого Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до абз. 4 п. 36.2. ст. 36 Закону якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. В Законі не передбачений обов`язок Відповідача повідомляти заявника у разі зупинення страхової справи якщо за наслідками ДТП відкрито кримінальне провадження. Наявність кримінального провадження є лише підставою для припинення перебігу строків, визначених п. 36.2 ст. 36 вказаного закону, для прийняття страховиком одного із двох рішень, визначених цією ж нормою: про здійснення страхового відшкодування; про відмову у здійснення страхового відшкодування. Припинення перебігу строків відбувається автоматично та не залежить від волевиявлення страховика. Таким чином, оскільки кримінальне провадження перебувало в провадженні органів досудового розслідування, страховик позбавлений об`єктивної можливості встановити всі обставини подій, наявність чи відсутність підстав для визнання випадків страховими та прийняти відповідне законне та обґрунтоване рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Рішення про здійснення, або відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачу страховиком не приймалось, оскільки строк для прийняття такого рішення не настав, права позивача страховиком не порушені, отже звернення останнього до суду є передчасним, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не було їм надано рішення суду по кримінальному провадженню №12020140260000240, яке набрало законної сили, що є прямим порушенням п. 33-1.1 ст. 33- Закону. Наголошує, що їм стало відомо про набрання чинності рішенням суду по кримінальному провадженню N912020140260000240 лише 29.11.2021 р. Тобто перебіг строку розгляду страхової справи був зупинений до дати набрання судовим рішенням по кримінальному провадження №12020140260000240 законної сили, та поновився 29.11.2021 року, з дня винесення рішення по кримінальному провадженню, відповідно просить у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування відмовити у повному обсязі та розглядати справу без участі представника. Представник позивача подав до суду додаткові пояснення на заперечення представника відповідача, згідно яких зазначає, що відповідач у своїх запереченнях вказує на тс, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Проте, як відомо, кримінальне провадження здійснюється з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. У цивільно правових відносинах із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, присутня презумпція вини. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Окрім цього, необхідність у одержанні будь-якого рішення за результатами досудового розслідування в цілому не повинно впливати на відшкодування шкоди потерпілому, адже в першу чергу цивільні права саме останнього порушуються такими діями страховика, що вказує на необхідність їх захисту у разі невиконання відповідачем власних обов`язків. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорювався та зафіксований правоохоронними органами у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Прийняття рішення про зупинення розгляду справи Законом не передбачено. Строк розгляду страхової справи не може перевищувати 90 днів з моменту одержання заяви про виплату страхового відшкодування, адже у іншому випадку Закон буде неефективним та не відповідатиме власній мсті. Таким чином, прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду, що набрав законної сили, порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не мас правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю правовою природою є цивільно - правовим відношенням. Зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, однак у даному випадку відповідача жодним чином не залучено до розгляду кримінального провадження, а тому рішення за розглядом такого в порядку К1ІК України не можуть по впливати на виплату страхового відшкодування в порядку цивільного судочинства у відповідності до вимог Закону, адже зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є деліктним, а розгляд страховиком заяви про виплату страхового відшкодування обмежується 90-денним строком, в той час як досудове розслідування триває 18-місяів з дати події. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити занити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. У порушення наведених норм матеріального закону страхова компанія, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій передбачених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 Закону, вирішив у не визначений Законом спосіб призупинення розгляду заяви про виплату страхового відшкодування через відсутність на даний час документального підтвердження даних про випну особу, у зв`язку із не набранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи. Тому, доводи відповідача з приводу призупинення розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування є неспроможними з огляду на те, що відповідно до преамбули Закону, він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Беручи до уваги преюдиційність судових рішень, Відповідач не може оспорювати вищевказані обставини щодо неправомірності його відмови у виплаті страхового відшкодування та необхідності стягнення штрафних санкцій за таке порушення, відповідно позовні вимоги просить задоволити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить її задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, проте у своїх запереченнях просив розгляд справи проводити у його відсутності, у задоволенні позовних вимог відморвити. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.). Судом встановлено, що 18.11.2020 року біля 18.00 год. в с.Волощина Львівського району Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2020 року, встановлено факт смерті [PERSON] . Згідно витягу з ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди 18.11.2020 року було зареєстровано кримінальне провадження №12020140260000240 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно страхового полісу №АР498186, відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Transporter, р. н. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , стверджено, що [PERSON] доводиться матір`ю загиблого [PERSON] . 04.03.2021р. на адресу товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у інтересах матері загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 250 120 грн., з яких: (180000,00грн.- відшкодування витрат на утримання, 60000,00 грн. - відшкодування моральної школи та 10120,00 грн - витрати на поховання). 27 квітня 2021 року та 08 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» були надіслані запити із проханням надати інформацію про стан розгляду страхової справи. 19 липня 2021 року ТДВ СК "КРЕДО» листом повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. 21 липня 2021 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО» було надіслано заяву про долучення додаткових документів і виплату страхового відшкодування, яка містила копію трудової книжки загиблого [PERSON] . З рішенням ТДВ СК "КРЕДО» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, [PERSON] не погодилася та звернулася до Перемишлянського районного суду з позовом про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задоволено у повному обсязі та стягнуто: страхове відшкодування у розмірі - 250 120 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5687 гривень 66 копійок, три відсотки річних у розмірі 1130 гривень 68 копійок, інфляційні втрати у розмірі 500 гривень 24 копійки, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. Відповідач по справі не погодився із рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області та подав апеляційну скаргу, проте 28 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ТДВ СК «Кредо» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року без задоволення, а рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року - без змін. Дане рішення вступило в законну силу. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 13 березня 2023 року ТДВ СК «Кредо» перерахувала кошти [PERSON] у розмірі 267 438. 58 грн, з них: 250 120, 00 грн. - страхове відшкодування, 7318, 58 грн - пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати, 10 000, 00 грн - витрат на правову допомогу. Внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. ! Прострочення виконання грошового зобов`язання тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Штрафні санкції нараховувалися та були стягнені із Відповідача відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/1033/21 від 08 грудня 2021 року за період від 03.06.2021 по 27.07.2021. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного сума пені, 3 % річних, інфляційні втрати, якої підлягає до стягнення з відповідача на підставі п.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкова страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за період з 28 липня 2021 року по 13 березня 2023 року включно становить: пеня -136140.66 грн. відсотки річні -12211.34 грн. та інфляційні втрати - 82037.44 грн. Дана позиція позивача чітко узгоджується з позицією суду, щодо позиції відповідача про застосування строків позовної давності та не поданню їм рішення суду по кримінальному провадженню №12020140260000240, яке набрало законної сили, то суд зазначає наступне, Згідно з п. 35.1 ст.35 Закону України "Про обов`язкова страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчувати ся особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). У даному переліку відсутня норма про долучення доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21, встановлено, що наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТ1І. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц зазначено, що питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Оскільки постанова Львівського апеляційного суду у справі №449/1033/21 від 28 лютого 2023 року не набрала законної сили, [PERSON] не мала можливості звернутися до суду із новим позовом про стягненням штрафних санкцій. Після отримання 13 березня 2023 року грошові коштів, [PERSON] 23.06.2023 року звернулася до суду із новим позовом, тим самим дотримавшись принципу розумних строків, відповідно відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.1 - ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Інтереси позивача в даній справі представляв адвокат Ільків Микола Миколайович, що підтверджується долученим до матеріалів справи ордером на надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав попередній розрахунок суми судових витрат, згідно якого загальна сума складає 10 000 грн. і вона включає в себе: вивчення матеріалів справи - 2 500,00 грн., підготовка та написання позовної заяви - 2 500,00 грн., підготовка та написання заяв та клопотань - 3 000,00 грн. та участь представника в одному судовому засіданні - 1 000,00 грн. (орієнтовна кількість судових засідань -2). Оскільки позовні вимоги задоволено, суд прийшов до висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. ( 2 000,00 грн. за участь у судовому засіданні не підлягають задоволенню, оскільки у даній справі, представник позивача не був у судовому засіданні, а лише скинув клопотання про проведення судового засідання у його відсутності), відповідно до п.3 ч.2 ст.141ЦПК Україниу.

Outcome: approved