Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

28.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з заявою про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 3297816584/764044 від 16.01.22, в сумі 47 250 грн. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 16.01.2022р. між ТзОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3297816584/764044, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача. 12.08.2022р. між ТзОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №12082022, згідно якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, що додається до договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 000,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, 04.01.2022р. ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 02272-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача. 31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі, що додається до договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №31012023 від 31.01.2023р, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 250,00 грн., з яких: 7 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 02272-01/2022 в розмірі 20 250,00 грн. та за кредитним договором № 3297816584/764044 в розмірі 27 000,00 грн., а загалом 47 250 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у заявленому в позові розмірі , а також суму понесених витрат по сплаті судового збору. Ухвалою від 25.05.23 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 20.06.2023 до суду надійшли відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву, а також зустрічна позовна заява, в якій [PERSON] просила у задоволенні первісного позову відмовити, а також визнати недійсними п.1.3 та п. 4.3 Кредитного договору № 3297816584/764044 від 16.01.2022 та п. 1.3 Кредитного договору № 02272-01/2022 від 04.01.22. Ухвалою від 10.07.2023р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, в зв`язку з чим здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження, у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 22.09.2023 було прийнято заяву позивачки за зустрічним позовом про зміну предмету позову , в якій [PERSON] остаточно просить визнати недійсними п.1.3 та п. 4.3 Кредитного договору № 3297816584/764044 від 16.01.22 та п. 1.3 та п. 4.3 Кредитного договору № 02272-01/2022 від 04.01.2022р. [PERSON] свої вимоги за зустрічним позовом мотивує тим, що дійсно укладала згадані кредитні договори, однак через скрутне матеріальне становище, не змогла погасити кредит вчасно. Між тим зазначає, що за вказаними договорами позивачем нараховано значний розмір заборгованості за відсотками, що майже удвічі перевищує суму тіла кредиту. ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається на пункти 1.3 та 4.3. кредитних договорів, як нібито надають можливість нараховувати та стягувати відсотки за кредитом після закінчення строку кредитування. [PERSON] зазначає, що вказані пункти суперечать нормам законодавства та сформованій судовій практиці а тому підлягають визнанню недійсним судом. За умовами договору, визначено сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 30 днів. Відтак, лише у межах вказаного строку кредитування вона мала, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. 29.06.2023р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано відповідь на відзив, в якому вважає мотиви [PERSON] безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання цих договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Що стосується нарахування відсотків за кредитними договорами, зазначає, що умови кредитування, з якими погодилась відповідачка, вказані безпосередньо в кредитному договорі № 02272-01/2022 від 04 січня 2022 р та передбачають строк кредиту 30 днів, сума кредиту 7500,00 грн, процентна ставка - 912.5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Відповідачка погодилась, що у разі недотримання умов договору, з першого дня прострочення проценти нараховуються за ставкою 2,5% на добу, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором № 3297816584/764044 від 16 січня 2022, то аналогічно, умови кредитування, з якими погодилась відповідачка, вказані безпосередньо в кредитному договорі. А саме, строк кредиту становить 30 днів, сума кредиту 10000,00 грн, процентна ставка - 912,5% річних від суми кредиту, в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Нарахування відсотків за кредитами здійснювалось у відповідності до умов вказаних договорів та додатків, і припинилось на 90 календарний день, починаючи з першого дня прострочення. 11.07.2023р. [PERSON] подано заперечення , в яких остання навела мотиви, аналогічні, що у відзиві на первісний позов та зустрічній позовній заяві, вважає вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» безпідставними та не обгрунтованими. 25.07.2023р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить у задоволенні такої відмовити за безпідставністю. В обгрунтування своєї позиції посилається на обставини та факти, що викладені у первісному позові та відповіді на відзив, поданій 29.06.2023р. 02.08.2023р. [PERSON] подала відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому підтримала первісно заявлені вимоги, що викладені нею у зустрічній позовній заяві. 11.08.2023р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому остання просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний задовольнити. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного - відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги за зустрічним позовом, зіславшись на викладені в ньому обставини, а також у поданих нею заявах по суті, просила такий задовольнити. Крім того зазначила, що визнає первісний позов в частині основної суми боргу за двома договорами : на 10 000 грн. та 7 500 грн. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 січня 2022 року між ТзОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3297816584/764044, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідачки. Крім того, 04.01.2022р. ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 02272-01/2022, який, аналогічно підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Таким чином, підписуючи вищевказані кредитні договори № 3297816584/764044 від 16.01.2022 року та № 02272-01/2022 від 04.01.2022р. з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, [PERSON] надала згоду на укладення таких та підтвердила, що ознайомлена з усіма істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена чинним законодавством. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, згідно позовних вимог, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 02272-01/2022 в розмірі 20 250,00 грн. та за кредитним договором № 3297816584/764044 в розмірі 27 000,00 грн., а загалом 47 250 грн. За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у статті 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Як вбачається зі змісту кредитних договорів № 02272-01/2022 та № 3297816584/764044, в них встановлено всі істотні умови для таких видів договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: предмет договору, строк договору, інформація про відсотки за користування кредитом , права та обов`язки сторін, розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом тощо, яка передує укладенню договорів, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами. Так, умови кредитування, з якими погодилась відповідач, вказані безпосередньо в кредитних договорах. А саме, по договору № 3297816584/764044 від 16.01.22р. строк кредиту становить 30 днів, сума кредиту 10000,00 грн, процентна ставка - 912,5% річних від суми кредиту, в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу (п. 1.3 договору). Пунктом 4.3 договору передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Таким чином, нарахування відсотків здійснювалось у відповідності до умов договору про надання фінансового кредиту № 3297816584/764044 від 16.01.22р. та додатків до нього, і припинилось на 90 календарний день починаючи з першого дня прострочення договору. Аналогічно проводилось нарахування відсотків по договору № 02272-01/2022 від 04.01.22р. Як було зазначено вище, суд дійшов висновку про те, що договори про надання кредиту, які підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є укладеними між сторонами належним чином. Позичальник [PERSON] погодилась на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить її заявки до кредиторів. Доказів того, що під час підписання договорів, відповідачка була обмежена у праві вибору кредитної установи та умов кредитування чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять. Кредитні договори підписані сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Належних та допустимих доказів того, що в момент підписання даних кредитних договорів було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов,з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини. Зі змісту кредитних договорів вбачається, що в них не містяться жодних положень, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем за зустрічним позовом таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Що стосується тверджень [PERSON] щодо не набуття ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги до неї за спірними кредитними договорами, суд зазначає наступне. Так, 12.08.2022р. між ТзОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №12082022, згідно якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, що додається до договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 000,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Також, 31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі, що додається до договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №31012023 від 31.01.2023р, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 250,00 грн., з яких: 7 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Чинним законодавством не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 516 ЦК України, слід дійти висновку, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як зазначив Верховний суд у постанові від 23.09.2015р., справа №6-979цс15, "..боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". З огляду на викладене, твердження [PERSON] про не виконання зобов`язань фактором за вищевказаними договорами факторингу та не набуття права вимоги до відповідача є не обґрунтованими та безпідставними. За таких обставин, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу позовних вимог, зокрема, щодо несправедливості умов кредитного договору, порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» відносно неї, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсними пунктів кредитних договорів необґрунтовані та недоведені, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. Первісний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК слід стягнути з [PERSON] в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 147 грн. судового збору.

Outcome: approved