Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.04.2018 року станом на 05.04.2023 року в загальному розмірі 76 818,77 грн., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 73 847,42 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 2 971,35 грн.; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. сплаченого судового збору. Позовна заява мотивована тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка. Платіжна карта передається клієнту не активована. Платіжна картка активовується Банком при додавані інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону або при активації Клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку. 23.04.2018 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.04.2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту - до 80 000,00 грн., зарахованого на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, з підстав неналежного виконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами договору про надання банківських послуг «Monobank», у відповідача виникла заборгованість станом на 05.04.2023 року в загальному розмірі 76 818,77 грн., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -73 847,42 грн. та загальний залишок заборгованості за відсотками - 2 971,35 грн... На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Ухвалою суду від 08.05.2023 року позовну заяву було залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами у повному обсязі та заперечуючи проти їх задоволення, відповідач 12.07.2023 року подав до суду відзив на позов. Свою позицію мотивувала тим що, позивачем не надано доказу та факту передачі грошей у електронній або готівковій формі. Стороною відповідача не надано доказів невиконання кредитного зобов`язання, не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання Банком. Не вважає що надані позивачем Правила надання банківських послуг «Універсал Банк» є складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком нових правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, якщо вони не підписаніта не визнаються позичальником, або якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника. Крім того в позові відсутній детальний розрахунок заборгованості. У зв`язку з чим, просила відмовити у повному обсязі. Крім того, додавши квитанцію про частковоу сплату заборгованості банку. Ухвалою суду від 24.08.2023 року відкладено розгляд справи та зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду необхідну інформацію за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.04.2018. На виконання ухвали суду, АТ «Універсал Банк» 12.10.2023 направив надання витребуваної інформації. Додавши додаткові пояснення, відповідно до п.п. 4.23.2 розділу Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного платежу, банк має право самостійно збільшувати кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів. Наголошую що «заповнення анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України». Проте щодо зарахованих коштів відповідачем, в рахунок заборгованості, інформація відсутня. Ухвалою суду від 17.11.2023 року відкладено розгляд справи та зобов`язано повторно АТ «Універсал Банк» надати суду необхідну інформацію за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.04.2018. Правом на участь в судовому засіданні відповідач не скористався, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, враховуючи позицію сторін, викладену у поданих ними по справі процесуальних заявах, подання відповідачем відзиву із викладенням позиції щодо заявлених вимог, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на підставі обсягу наявних у справі доказів за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію представника позивача та відповідача, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.04.2018 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.04.2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови (а.с.30). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту - 35 000 грн., зарахованого на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка рахунок [NUMBER] , що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 03 жовтня 2023 року (а.с.86), випискою по рахунку позичальника (а.с.88-102) та не спростовано жодними доказами з боку відповідача. В анкеті-заяві позичальника зазначено, що [PERSON] проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердив, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомлена, погодилась та отримала у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалась виконувати його умови. Також, у п.6 анкети-заяви від 23.04.2018 року [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (за цифрово-словесним шифром, зазначеним у заяві), що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису (а.с.30). Як слідує зі змісту Листа Банку №920 від 23.01.2019 року, рішенням позачергових Загальних Зборів Акціонерів від 31.10.2018 був змінений тип акціонерного товариства з Публічного на Приватне. Державна реєстрація змін відбулась 28.12.2018. Найменування ПАТ «Універсал Банк» змінено на АТ «Універсал Банк», що не є перетворенням юридичної особи (а.с. 14). До позовної заяви банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «Універсал Банк», затверджених рішенням Правління банку, протокол №12 від 28.03.2018 року. (а.с.10-13). Положеннями ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. У позові АТ «Універсал Банк» посилається на те, що 23.04.2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Вказаний факт відповідач по суті не оспорює. У анкеті-заяві від 23.04.2018 року зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення. Проте, наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг [PERSON] не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Відтак доводи представника відповідача в цій частині заслуговують на увагу. Підписана відповідачем анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (а.с.30), містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної, конкретної, банківської послуги. Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідачем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. В обґрунтування вказаних вимог в частині стягнення процентів у розмірі 2 971,35 грн., позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.04.2018 року, посилався на Умови і правилами надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. Дійсно, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://www.monobank.ua/pdf/umovy та витяг паспорт споживчого кредиту, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, розмір комісії, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розуміла [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Унвіресал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною третьою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, проте розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування якого саме розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, домовились сторони. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена, зокрема, така інформація: сума/ліміт кредиту до 100 000, 00 грн., картка міжнародної платіжної системи MasterCard, строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 5 років з правом автоматичного продовження; пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами - 5% від заборгованості; комісія за зняття власних коштів за картою в Укріїні - 0,5% від суми зняття; тип процентної ставки - фіксований; комісія за зняття готівки - 4% від суми зняття; базова процентна ставка - 3,2% в місяць (38,4% річних), інформація за даними умовами зберігає чинність до 01.01.2019 року. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, у розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо кредитного продукту є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Поряд з цим, суд зауважує, що у відповідача старт карткового рахунку та користування кредитною карткою почався 23.04.2018 року та продовжувався до квітня 2023 року, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку, а інформація щодо умов кредитування, зазначена в паспорті споживчого кредиту актуальна до 01.01.2019 року. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Предметом позову АТ «Універсал Банк» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що [PERSON] отримала кредит у початково визначеному розмірі 35 000,00 грн. - 23.04.2018 року, який 24.09.2018 року було збільшено до 60 000,00 грн., 21.11.2018 року - збільшено до 80 000,00 грн., після 05.04.2023 року кредитний ліміт зменшували, останній раз 31.08.2023 року до 69600,00 грн. З наданої банком виписки по рахунку [PERSON] слідує, що відповідач почав активно користуватися кредитними коштами з квітня 2018 року, здійснюючи операції з оплати послуг, придбання товарів в магазинах, поповнюючи картку через термінали, здійснюючи переведення між рахунками. Таким чином, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (із зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах шляхом використання карти Приват, поповнення картки, які невдовзі використовував. При цьому банк здійснював автоматичне списання коштів на погашення щомісячних процентів за користування кредитом. Як слідує з виписки по рахунку, що також відображено у наданому позивачем розрахунку заборгованості, востаннє [PERSON] здійснила платіж на погашення кредиту 04.04.2023 року в сумі 10 200,00 грн. Вказану обставину відповідач не оспорював. Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 05.04.2023 року. При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ «Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4% (поточна ставка) та 76,8% (прострочена ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Так, за період з з листопада 2018 року по жовтень 2022 рік банком були списані відсотки, за кредитом в загальному розмірі 117 620, 23 грн., які повністю погашено з коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту. Зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту. Встановивши, що анкета-заява від 23.04.2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення процентів підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). За таких обставин, оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 73 847,42 грн., в той час, як матеріали справи підтверджують збільшення тіла кредиту за рахунок протиправного списання банком з рахунку відповідача відсотків за кредитом, суд вважає за необхідне відмовити задоволенні позову в цій частині через те, що позивачем не доведено не повернення суми тіла кредиту відповідачем та заборгованість з тіла кредиту, отриманого позивачем за договором, існування поточної чи простроченої заборгованості з тіла кредиту станом на день звернення з позовом. Інші доводи та аргументи, наведені позивачем та відповідачем у заявах по суті справи не мають значення для розгляду справи, а тому не приймаються судом до уваги при ухваленні рішення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed