Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до суду з названим позовом (а.с.1-4), та просять постановити рішення яким: 1)встановленим юридичний факт того, що: - [PERSON] , який помер [INFO] , доводиться чоловіком [PERSON] , померлої [INFO] ; - [PERSON] , який помер [INFO] , доводиться рідним сином [PERSON] , померлого [INFO] . 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на: \~ \~ \~ \~- 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 3) визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору. На теперішній час позивачам необхідно оформити своє право власності на частки нерухомого майна як членів колгоспного двору та оформити свої спадкові права на частку нерухомого майна, що належали спадкодавцю [PERSON] . Позивач [PERSON] спадщину прийняв фактом постійного проживання і реєстрації в спадковому домоволодінні. 3 цією метою [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті батька, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Державний реєстратор також відмовив позивачам в реєстрації належного їм права на частки майна як за членами колгоспного двору. \~ \~ \~ \~ Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 19.12.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 17.01.2024 року о 09:00 годині (а.с.47), про що повідомлено сторін по справі (а.с.48). Цією ухвалою суд також витребував у Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. копії спадкових справ щодо майна: - [PERSON] , померлого [INFO] ; ?- [PERSON] , померлої [INFO] ; - [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.47). 25.12.2023\~року приватним\~нотаріусом Болградського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Станєвою\~В.Б.\~повідомлено,\~що за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались (а.с.50, 51). Також повідомлено,\~що за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявою не зверталися (а.с.52, 53). Нотаріусом надано копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.54-75). У підготовче засідання 17.01.2024 року: - позивачі не прибули, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Подали заяви кожен окремо про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с.86-87); - представник позивача [PERSON] [PERSON] також не прибув, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та його довірителя (а.с.81). - представник відповідача про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином (а.с.77), до суду не прибув. За підписом голови сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.76); -третя особа на стороні відповідача [PERSON] сповіщена належним чином (а.с.78), до суду не прибула. Подала заяву про відсутність заперечень щодо позовних вимог позивача (а.с.82). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги (а.с.80), і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Щодо встановлення факту родинних відносин. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). [INFO] помер голова домоволодіння [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.10.2006 року Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області. В свідоцтві про смерть його прізвище зазначено як « [PERSON] » (а.с.14). Згідно довідки Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області №171 від 13.07.2021 року усі члени родини, які були зареєстровані і фактично проживали в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] мали прізвище « [PERSON] », а саме: дружина голови двору [PERSON] , [INFO] ; їх син [PERSON] , [INFO] ; невістка (дружина сина) [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] (а.с.65). Родинні відносини між усіма членам родини підтверджуються відповідними свідоцтвами, виданими Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, які складені російською мовою, де прізвище усіх значиться російською як « [PERSON] (ва)»: - чоловіка [PERSON] , [INFO] і дружини [PERSON] , [INFO] - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.11.1956 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.17); - сина [PERSON] , [INFO] з батьками [PERSON] , [INFO] і матір`ю [PERSON] , [INFO] - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1961 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.18). Таким чином, з досліджених документів вбачається, що під час реєстрації смерті спадкодавця [PERSON] , в свідоцтві про смерть було допущено описку в написанні його прізвища як « [PERSON] », що є очевидним, і перешкоджає підтвердженню родинних відносин зі спадкодавцями, які наразі також є померлими. Встановлення даного факту для позивачів, які є спадкоємцями необхідно для належного оформлення їх спадкових прав. Отже, суд прийшов до висновку, що слід вважати встановленими юридичні факти, а саме, що: - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Щодо визнання права власності як за членом колгоспного двору. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК УРСР). Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Судом встановлено, що судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року відповідно до запису в погосподарській книзі за 1991 1995 роки с. Криничне Болградського району Одеської області, житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи колгоспний двір. В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] ; його дружина [PERSON] , [INFO] ; їх син [PERSON] , [INFO] ; невістка (дружина сина) [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] ; Зазначене підтверджується довідкою №171 від 13.07.2021 року, виданою Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.36). На підставі рішення тридцять сьомої сесії VІІІ скликання Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області №632-VІІІ від 06.01.2023 року перейменовано назву вулиці «Лікарняна» на «Мінкова Івана» (а.с.35). 30.06.2023\~року Комунальним\~підприємством «Болградське\~бюро технічної\~інвентаризації» виготовлено\~технічний паспорт\~на домоволодіння\~за адресою: [ADDRESS] на замовлення [PERSON] (а.с.26-28). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки для цілей оподаткування станом на 13.07.2023 року становить 102571.00 гривень (а.с.29-34). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час? законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.? Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).? Положеннями пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. В силу зазначених вимог, позивачка та померлі фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору. Судовим розглядом встановлено, що позивачі, кожен окремо мали намір зареєструвати право власності на свої частки зазначеного домоволодіння, однак державний реєстратор відмовив їм, позивачам у реєстрації права власності в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачами права власності на свої частки житлового будинку за названою адресою (а.с.41, 85). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40). Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги; 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.41), тобто позивачі реалізували своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернулися з даним позовом до суду. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] , не можуть зареєструвати право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власників, що підлягають захисту в судовому порядку. З цих підстав, суд дійшов до висновку, що всі члени колгоспного двору фактично володіли домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , у рівних частках, тобто кожний з них: голова двору [PERSON] , [INFO] ; його дружина [PERSON] , [INFO] ; їх син [PERSON] , [INFO] ; невістка (дружина сина) [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] ; по 1/5 частці (а.с.57). А відтак вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в цій частині є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області від 30.10.2006 року, актовий запис №70 (а.с.14). Після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] були: -дружина [PERSON] , [INFO] , родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.11.1956 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.17); -син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.1961 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.18). Факт родинних відносин між цими особами також було встановлено судом, про що зазначено в даному рішенні вище по тексту. Згідно довідки про склад сім`ї Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області за №405 від 08.12.2023 року на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлого були зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] дружина, [PERSON] , [INFO] син, та інші члени сім`ї, які не є спадкоємцями за законом першої черги (а.с.38). За повідомленням приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 25.12.2023 року вбачається, що за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались (а.с.50, 51). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А відтак, дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , являлися спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до\~\~ч.5\~ст.1268\~ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] як спадкоємці за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, за час свого життя набули право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09.10.2018 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку 3/10 (1/5 + 1/10) житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36, 37). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був син [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини спадкодавця та спадкоємця підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1961 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.18). Згідно довідки про склад сім`ї Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області за №406 від 08.12.2023 року на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлої були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] син, та інші члени сім`ї сина, які не є спадкоємцями за законом першої черги (а.с.39). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 25.12.2023 року вбачається, що за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались (а.с.52, 53). В силу перелічених вище норм матеріального права, а саме ст.ст.1217, 1218, 1221, 1258, 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] , [INFO] як спадкоємець за законом першої черги вважається таким, що набув право на спадщину, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та успадкував 3/10 (1/5 + 1/10) частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36, 37). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 19.01.2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку 3/5 або 6/10 (1/5 + 1/10 + 3/10) житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36, 37). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: -дружина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.05.1987 року, виданого Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.19); -син [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини спадкодавця та спадкоємця підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.1987 року, виданим Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.20); -донька [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.1995 року, виданого Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області та свідоцтва про укладення шлюбу з громадянином [PERSON] , № [NUMBER] від 17.02.2023 року, укладеного в Республіці Болгарія м.Русе (а.с.22-25). Згідно довідки про склад сім`ї Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області за №171 від 13.07.2023 року на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлого були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] син, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] - онучка (а.с.37). Вивченням копії спадкової справи №113/2023, заведеної 22.06.2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся 28.06.2023 року син померлого [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Тоді як, інші спадкоємці померлого: дружина [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , заявами від 22.06.2023 року відмовилися від прийняття спадщини після смерті чоловіка (батька) на користь спадкоємця за законом першої черги [PERSON] (а.с.57, 58). Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) про наявність спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.55). Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця [PERSON] , нотаріусом не видавалися. Однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на ім`я спадкоємця [PERSON] у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно і рекомендовано звернутися до суду (а.с.40). Як зазначалося вище по тексту рішення, відповідно до положень ст.ст.1217, 1218, 1221, 1258, 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] , [INFO] як спадкоємець за законом першої черги набув право на спадщину, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та успадкував 3/5 (1/5 + 1/10+3/10) частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36, 37). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved