Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

орган опіки та піклування Перемишлянської міської ради Львівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову вказав, що на даний час діти виховуються в прийомній сім`ї [PERSON] і [PERSON] та проживають на території Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області. Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] . Мати - [PERSON] була засуджена вироком Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2011 року за п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, до 14 років позбавлення волі та відбувала покарання в Качанівській виправній колонії №54 м. Харків. Розпорядженням голови Перемишлянської РДА від 25.03.2010 року №165 неповнолітнім дітям: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. В 2010 року дітей влаштовано в будинок сімейного типу до батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] 03.02.2023 року відповідачка звільнена з виправної колонії після відбуття покарання та вибула за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог, представник органу опіки та піклування вказав, що після звільнення з виправної колонії відповідачка жодного разу не виявила бажання зустрітися з дітьми, не телефонувала до дітей, не цікавилася їх здоров`ям та життям. В процесі спілкування з відповідачкою в телефонному режимі, представнику органу опіки та піклування вдалося з`ясувати, що на даний час вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , як вказала сама відповідачка, вона на даний час не працює, проживає із співмешканцем в його будинку, власного житла немає. У зв`язку із вказаними обставинами, органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніхдітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, відзиву та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. З копій свідоцтв про народження судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка була засуджена вироком Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2011 року, за п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, до 14 років позбавлення волі та відбувала покарання в Качанівській виправній колонії №54 м. Харків. У зв`язку із смертю [PERSON] та обранням запобіжного заходу [PERSON] , розпорядженням голови Перемишлянської РДА Львівської області від 25.03.2010 року №165, неповнолітнім дітям: [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. Як вбачається із розпорядження голови Мостиської РДА від 30.11.2010 року№ 665, неповнолітніх дітей позбавлених батьківського піклування: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.12.2010 року влаштовано на спільне проживання та виховання до батьків-вихователів : [PERSON] та [PERSON] . Підставою для набуття дітьми статусу дітей позбавлених батьківського піклування стало свідоцтво про смерть батька - [PERSON] та затримання 06.03.2010 року Золочівським РВ ГУ МВС України у Львівській області матері дітей - [PERSON] . Згідно відповіді ДУ "Качанівська виправна колонія №54" від 06.04.2023 року, [PERSON] , [INFO] , відбувала покарання в ДУ "Качанівська виправна колонія №54" , згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2011 року та була звільнена 03.02.2023 року після відбуття строку покарання. Вибула за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про проведену бесіду з [PERSON] , останній повідомив службу у справах дітей про те, що за час проживання дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ї [PERSON] , [PERSON] жодного разу не намагалася встановити контакт з дітьми, не телефонувала до дітей, не намагалася зустрітися з ними, в тому числі в період з лютого 2023 року, фактично втратила з ними будь-які зв`язки. Відповідно до змісту висновку органу опіки та піклування Перемишлянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області №105 від 28.06.2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її дітей [PERSON] та [PERSON] . Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст.155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вказаної вище Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач маючи реальну можливість, зокрема з часу звільнення після відбування покарання, зустрітися із дітьми, спілкуватися з ними, цікавитися їх життям та здоров`ям, дбати про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки є працездатною особою, молодого віку, тобто немаючи жодних об`єктивних перешкод, жодного разу не проявила інтересу до дітей, в тому числі і після повідомлення про можливість позбавлення батьківських прав, у зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків. Вказану поведінку відповідачки суд розцінює не інакше як свідоме нехтування виконанням батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей. Відтак, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відповідатиме інтересам останніх та максимально спрямоване на захист їх прав. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що вона, згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved