Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Кулик Ярослава Миколайовича звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб 11.02.1984 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 9. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивач в позовній заяві зазначає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейне життя, втрату почуття любові, відсутність підтримки та поваги з боку відповідача. З березня 2006 року шлюб фактично розпався, з цього часу сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та спільних витрат. Тобто сім`я розпалася остаточно та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та є недоцільним. Позивач стверджує, що сім`я фактично не існує та примирення між сторонами неможливе. Просить постановити рішення, яким укладений шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07.11.2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибула, однак на адресу суду представник позивача подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає, а також просить справу розглядати у його відсутності. А тому, суд, оглянувши письмові заяви сторін у справі, ухвалив розгляд даної справи проводити за відсутності сторін у справі та на підставі поданих до суду доказів. Ураховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 11.02.1984 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (арк. спр.16). Із позовної заяви встановлено, що у сторін неповнолітніх дітей у шлюбі немає. В поданій представником позивача [PERSON] - адвокатом Кулик Я.М. письмовій заяві зазначено, що позивачка позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 15.01.2023 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача в користь позивача належить стягнути 536 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, в користь позивача належить з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved