Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промнафтосервіс» (далі ТОВ «Промнафтосервіс»), третя особа [PERSON] про припинення трудових відносин. Позовні вимоги вмотивовані тим, що протоколом зборів учасників ТОВ «Промнафтосервіс» від 20 травня 2016 року було призначено позивачку [PERSON] директором ТОВ «Промнафтосервіс». Відповідно до наказу № 1-к від 20 липня 2016 року позивачка приступила до виконання обов`язків директора. З метою розірвання трудових відносин [PERSON] 05 липня 2023 року направила відповідачеві та кінцевому бенефіціару відповідача, повідомлення про скликання загальних зборів учасників товариства. У повідомленні позивачка зазначила, що скликає загальні збори на 14 серпня 2023 року о 10 год. 00 хвил. за адресою [ADDRESS] . Вказала порядок денний зборів: 1. Про припинення повноважень ( звільнення, відкликання) директора Товариства; 2. Про обрання (призначення) директора Товариства; 3. Про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємстців та громадських формувань; 4. Про уповноваження осіб на проведення державної реєстрації зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємстців та громадських формувань. Також, із зазначеним повідомленням позивачка направила заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 15 серпня 2023 року. 14 серпня 2023 року запрошені учасники на загальні збори не зявились, у зв`язку із чим позивачка за участю двох осіб [PERSON] та [PERSON] склалали акт про неявку єдиного учасника ТОВ «Промнафтосервіс». У зв`язку із чим, позивачка [PERSON] просить суд визнати припиненими трудові відносин із ТОВ «Промнафтосервіс» з 15 серпня 2023 року у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 20 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Позивачці надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, іншим учасникам справи надіслано копії позовної заяви та додані до неї документи. Відповідачеві визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачеці роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Поштове відправлення адресоване відповідачеві ТОВ «Промнафтосервіс» отримано 02.10.2023 року. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 20 травня 2016 року позивачку [PERSON] було призначено директором ТОВ «Промнафтосервіс» на підставі протоколу зборів учасників товариства. Відповідно до наказу № 1-к від 20 липня 2016 року позивачка приступила до виконання обов`язків директора з 20 липня 2016 р. Кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Промнафтосервіс» (ЄДРПОУ 35204823) є [PERSON] , громадянство [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованого станом на 11.09.2023 року. [PERSON] має прямий вирішальний вплив бенефіціарного володіння та 100 % статутного капіталу. З метою розірвання трудових відносин позивачка [PERSON] 05 липня 2023 року направила відповідачеві ТОВ «Промнафтосервіс» та кінцевому бенефіціару ТОВ «Промнафтосервіс» [PERSON] повідомлення про скликання загальних зборів учасників товариства. У повідомленні позивачка зазначила, що скликає загальні збори на 14 серпня 2023 року о 10 год. 00 хвил. за адресою [ADDRESS] . Вказала порядок денний зборів: 1. Про припинення повноважень ( звільнення, відкликання) директора Товариства; 2. Про обрання (призначення) директора Товариства; 3. Про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємстців та громадських формувань; 4. Про уповноваження осіб на проведення державної реєстрації зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємстців та громадських формувань. Також, із зазначеним повідомленням позивачка направила заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 15 серпня 2023 року. 14 серпня 2023 року запрошені учасники на загальні збори не зявились, у зв`язку із чим позивачка за участю двох осіб [PERSON] та [PERSON] склалали акт про неявку єдиного учасника ТОВ «Промнафтосервіс». Проте, 30 серпня 2023 року відправлення адресоване кінцевому бенефіціарному власнику товариства [PERSON] не вручено та повернуто позивачці. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 21 КЗпП України\~визначено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах. Відповідно до\~ст. 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини 1\~ст. 23 КЗпП України\~трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно зі\~ст. 24 КЗпП України\~трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно частини 1\~ст. 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що кінцевий бенефіціарний власник юридичної особи - ТОВ «Промнафтосервіс» [PERSON] , є громадянкою Греції у позивачки немає можливості особисто забезпечити вручення повідомлення щодо припинення трудових відносин, відтак відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду. Проте суд вважає, що направлення лише одного повідомлення про прининення трудових відносин поштовим віправленням на адресу кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи не може бути єдиним допустимим доказом. Суд відмічає, що не знайшли свого підтвердження доводи позивачки шодо неодноразових ігнорувань відповідачем по вирішенню питання щодо її звільнення. Отже обставини, викладені позивачкою, не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed