Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

08.04.2021 року представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Вініцький М.В. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2001 року по 28.02.2021 року у розмірі 236 094,42 грн., з урахуванням інфляції в сумі 8853,38 грн. та 3% річних в сумі 4293,95 грн., а всього 249241,75 грн. та покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідачів. Ціна позову визначена позивачем в розмірі - 249 241,75 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] з централізованою системою опалення, та являються споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості. В позовній заяві зазначено, що за період з 01.08.2001 року по 28.02.2021 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за вказаний період складає 236 094,42 грн. Заочним рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29.11.2021 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2001 року по 28.02.2021 року у розмірі 236 094,42 грн., з урахуванням інфляції в сумі 8853,38 грн. та 3% річних в сумі 4293,95 грн., а всього стягнуто 249 241,75 грн. Рішенням суду вирішено питання про розподіл судового збору та стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. в дольовому співвідношенні по 378,33 грн. з кожного з відповідачів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 року, заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 року. Цивільну справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали про перегляд заочного рішення направлялась відповідачам на адресу місця проживання, яка вказана в позовній заяві, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Після скасування\~заочного рішення,\~представником позивача КП «Харківські теплові мережі» уточнена позовна заява та заява про збільшення позовних вимог до суду не надходили. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Борисенко І.А. в своїй заяві просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у вказаній заяві відповідач просить застосувати строки позовної давності. Інших доводів проти вимог позивача окрім тих, які зазначені в заяві про перегляд заочного рішення відповідачем [PERSON] не зазначено. Протягом встановленого судом строку після скасування заочного рішення, відповідачами відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачу послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який введено в дію 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В статті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з централізованою системою опалення, що підтверджується матеріалами справи. Будинок [ADDRESS] з централізованою системою опалення та теплопостачання, надання послуг в даному будинку здійснює КП «Харківські теплові мережі», що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами, які є споживачами комунальних послуг. Письмовий договір про надання послуг між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачами не укладався, але послуги з централізованого опалення відповідачам фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого опалення, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідачі порушуючи свої зобов`язання, не сплачували за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Доказів щодо звернення відповідачів в установленому законодавством порядку до позивача з претензіями щодо надання чи ненадання вказаних житлово комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З викладеного вище вбачається, що відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно. Представник позивача в своїй позовній заяві, в якості обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що за період з 01.08.2001 року по 28.02.2021 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за вказаний період складає 236 094,42 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 8853,38 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4293,95 грн. Після скасування заочного рішення відповідачем [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона просить застосувати строки позовної давності. Представником позивача КП «Харківські теплові мережі» - Борисенко І.А. суду надані додаткові пояснення в яких зазначені підстави звернення до суду з даним позовом з урахуванням строків позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, від 22 липня 2020 року №641, від 09 грудня 2020 року №1236 встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року по 30 червня 2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби COVID-19 від 30.03.2020 №540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Судом встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів 08.04.2021 року. В позовній заяві міститься вимога про стягнення з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2001 року по 28.02.2021 року. Враховуючи те,\~що строк\~позовної давності\~за період\~з 12\~березня 2017\~року закінчувався\~12\~березня 2020\~року,\~а також\~запровадження на\~всій території\~України карантину\~до 30\~червня 2023\~року,\~а під\~час дії\~карантину строки,\~визначені ст.257\~ЦК України\~продовжуються на\~строк дії\~такого карантину,\~суд приходить\~до висновку,\~що період\~заборгованості з\~01.01.2001\~року по\~12.03.2017\~року виходить за межі позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У зв`язку з цим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01.01.2001 року по 12.03.2017 року не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приймаючи до уваги, що відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності за період з 13.03.2017 року по 28.02.2021 року. Відповідно до\~\~\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати на 3 % річних нараховані за період з 01.02.2018 року по 23.02.2021 року, тобто в межах строку позовної давності та до введення в дію воєнного стану в Україні. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість послуги опалення та гарячого водопостачання в межах строку позовної давності за період з 13.03.2017 року по 28.02.2021 року в розмірі 120817,49 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 8853,38 грн., 3 % річних в сумі 4293,95 грн., а всього стягнути з відповідачів в солідарному порядку 133 964,82 грн. Розподіл судових витрат в частині судового збору, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. ч. 1, 2, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви в 2021 році позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, яка склала 1293,90 грн., виходячи із наступного розрахунку ((133 964,82 грн. (сума задоволених позовних вимог) ? 236 094,42 грн. (сума заявлених позовних вимог) х 100 %= 0,57 %); 2270,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 0,57 = 1293,90 грн.). Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1293,90 грн., в дольовому співвідношенні по 215,65 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial