Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачкою зазначено, що 25 травня 2022 року, вона, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , народила дитину - [PERSON] . 02 червня 2022 року у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дитина - [PERSON] була зареєстрована, у зв`язку з чим видано свідоцтво про її народження - серія [NUMBER] , актова запис №365. Батько дитини [PERSON] не заперечував батьківство. Бажання створювати сім`ю на думку позивача не можливо. Фактично на даний час [PERSON] не проживає разом з позивачем та дитиною, його матеріальна підтримка має мінливий характер, тому позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивачка наполягаючи на фактах, викладених у позові доводила суду, що з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Не було у них й фактичних шлюбних відносин. Вони не вели спільного господарства, не мали спільних витрат, спільного бюджету, а тільки періодично зустрічалися та спільно проводили час. Згодом їх стосунки перестали мати тривалий характер. Вони втратили почуття прихильності, підтримки та взаємодопомоги. Відповідач час від часу надає матеріальну допомогу, але враховуючи той факт, що дитина потребує постійного утримання, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення з яких вбачається, що він двічі на місяць перераховує грошові кошти на утримання дитини. Тобто не ухиляється від свого батьківського обов`язку, має до неї дійсні почуття. Проти задоволення позову не заперечує, але просить врахувати, факт того, що за рішенням суду стягнення аліментів має бути з дня набрання рішення законної сили. Позивачка визнала обставини щодо перерахування відповідачем вказаних сум, але наполягала на стягненні аліментів з 02.10.2023 року, дня подачі позову до суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у даному провадженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] мали відносини, без фактичних шлюбних відносин. Вони не вели спільного господарства, не мали спільних витрат, спільного бюджету, а тільки періодично зустрічалися та спільно проводили час. [INFO] , позивачка народила дитину - [PERSON] . 02 червня 2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] була зареєстрована, у зв`язку з чим видано свідоцтво про її народження - серія [NUMBER] , актова запис №365. Батько дитини [PERSON] не заперечував батьківство. Народження дитини не стало підставою для укладання шлюбу між сторонами. На теперішній час, мати дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише допомогу від Держави. Позивачка не заперечувала того факту, що отримує грошові перекази від відповідача, але бажає, щоб стягнення проводилося за рішенням суду. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, а також той факт, що фактичні обставини справи сторонами не заперечуються, відсутність спору щодо розміру аліментів, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1073,60 гривень, слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved