Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 24 жовтня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що 18 квітня 2002 року у міській раді м. Рудки Самбірського району Львівської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох синів, які є особами з інвалідністю. Позивачка зазначає, що спільне життя у них не склалося через розбіжності в характерах та ігнорувань її як особистості, відсутність спільних інтересів та відсутності почуттів, внаслідок чого виникали постійні сварки та непорозуміння. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 300918 від 1 листопада 2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовну вимогу, посилаючись на обставини зазначені у позові. Додатково пояснила, що сини є особами з інвалідністю, отже сварки погано впливають на стан їх здоров`я. Примирення вважає неможливим посилаючись на неналежну поведінку відповідача як по відношенню до неї так і до дітей. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Вважав, що ті обставини, на які посилалася позивачка не відповідають дійсності. Не заперечував, що між ними виникали сварки, але вважав, що винна в тому позивачка. Підтвердив той факт, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності по факту вчинення домашнього насильства, але вважав себе не винним. Вважав, що збереження сім`ї можливе, просив надати максимальний строк на примирення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 квітня 2002 року у міській раді м. Рудки Самбірського району Львівської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 8). Від сумісного життя у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 9), та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 13). Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність шлюбу - принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За положеннями частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно, згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб фактично припинив існування, збереження сім`ї сторін є неможливим з урахуванням ставлення сторін один до одного, позов є законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю, позивачка наполягає на розлученні, на примирення не згідна, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. \~ \~ \~ \~Оскільки шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні відносини є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Суд відхиляє посилання відповідача на збереження шлюбу, оскільки питання участі одного з батьків у вихованні дитини не може бути основоположним в питанні збереження сім`ї з огляду на незгоду позивачки продовжувати шлюбні стосунки. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». У даному випадку, враховуючи стосунки сторін, що склалися, суд не вбачає підстав для надання строку для примирення сторін. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи, що судом позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved