Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

02.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, посилаючись на наступні обставини: 03.09.2020 року він уклав з відповідачкою договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 2212, згідно з якого він передав відповідачці грошові кошти в сумі 82500 грн., які позичальник зобов`язувалась повернути до 03 жовтня 2020 року. Однак до\~теперішнього часу\~відповідачка борг\~не повернула. Просив стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу за договором позики від 03.09.2020 року в сумі 82500 грн., компенсацію інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання в сумі 39087,14 грн., пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення в розмірі 90337,50 грн., а всього\~стягнути заборгованість\~в розмірі 211924,64 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2119,30 грн. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 06.11.2023 року (а.с.15-16). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково пояснивши, що грошові кошти в розмірі 82500 грн. надав відповідачці в борг на один місяць, тобто до 03.10.2020 року. Відповідчка гроші до теперішнього часу не повернула та уникає будь-яких контактів з ним. Позов просить задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засіданні (а.с.17-18, 24-25, 30-31), відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст.280 ЦПК України\~проводить заочний розгляд справи. Суд,\~вислухавши у\~вступному слові\~пояснення позивача,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 03.09.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач [PERSON] отримала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 82500 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот) грн., які зобов`язалася повернути в повному обсязі 03.10.2020 року. На підтвердження укладення договору позики представлений договір позики від 03.09.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецькою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2212 (а.с.6), який посвідчує передачу [PERSON] грошової суми в розмірі 82500,00 грн. Таким чином, вказаним договором відповідач власноруч посвідчив факт передання йому позивачем грошових коштів у зазначеному розмірі. Вказані правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються ст.1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж грошову суму. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. У договорі позики чітко зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору позики, й договір свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. За змістом статей 15,16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч.1,3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно вимог\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Взяте на себе зобов`язання, відповідачка до теперішнього часу не виконала, про що свідчить договір, представлений позивачем до суду. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] 28.09.2023 направлено письмовий лист щодо виконання грошового зобов`язання та повернення йому суми боргу в розмірі 82500,00 грн. (а.с.10). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі\~0,1% від суми боргу за кожен день прострочення за період з 03.10.2020 по 02.10.2023 у розмірі 90337,50 грн., інфляційних втрат за період з 03.10.2020 по 02.10.2023 у розмірі 39087,14 грн., суд виходить з наступного. За змістом\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Слід зазначити, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та пеня входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як зазначено в п.4 договору позики від 03.09.2020 року, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення (а.с.6). Таким чином оскільки сума позики не була повернута до 03.10.2020 року, позикодавець має право нарахувати пеню згідно з п.4 Договору, починаючи з 03.10.2020 року. При цьому, наводячи розрахунок пені, позивач вказаує період: 03.10.2020 по 02.10.2023, та вказує кількість днів у періоді: 1095, що не відповідає такому періоду. Так, 1095 днів відповідає періоду: з 03.10.2020 року по 02.09.2023 року. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи, закріплений у наведеній правовій нормі принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не може вийти за межі позовних вимог, фактично збільшивши суму нарахування, тому суд має здійснити нарахування пені за кількість заявлених позивачем днів 1095, що відповідає періоду: з 03.10.2020 року по 02.09.2023 року. Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідлача пені, суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває. Згідно з п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що із 24 лютого 2022 року в Україні ведений воєнний стан та позичальник звільняється від відповідальності (пені), визначеної умовами договору за прострочення виконання грошового зобов`язання, то період нарахування пені має бути: з 03.10.2020 року по 23.02.2022 року, що становить 509 днів. Так, розрахунок пені (період 03.10.2020 по 23.02.2022 (кількість днів у періоді 509), розмір боргу 82500,00 грн.): 82500 x 0.1 x 509 : 100=41992,50 грн. Частиною першою та другою\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачені\~статтею 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Так, само наводячи розрахунок інфляційного збільшення, позивач зазначає період: з 03.10.2020 року до 02.10.2023 року, а фактично здійснює нарахування по серпень 2023 року. Однак, враховуючи, що із 24 лютого 2022 року в Україні ведений воєнний стан та позичальник звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, інфляційні втрати мають бути нараховані за період: з 03.10.2020 по 23.02.2022, розмір боргу 82500,00 грн.): (жовтень 2020 - 101,00 : 100) х (листопад 2020 - 101,30 : 100) х (грудень 2020 - 100,90 : 100) х (січень 2021 - 101,30 : 100) х (лютий 2021 - 101,00 :100) х (березень 2021 - 101,70 : 100) х (квітень 2021 - 100,70 : 100) х (травень 2021 - 101,30 : 100) х (червень 2021 - 100,20 : 100) х (липень 2021 - 100,10 : 100) х (серпень 2021 - 99,80 : 100) х (вересень 2021 - 101,20 : 100) х (жовтень 2021 - 100,90 : 100) x (листопад 2021 - 100,80 : 100) x (грудень 2021 - 100,60 : 100) x (січень 2022 - 101,30 : 100) x (лютий 2022 - 101,60 : 100) = 1,16890269. 82500,00 x 1,16890269- 82500,00 =\~96434,47-82500 = 13934,47 грн. У відповідності до положень ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що відповідач відзив на позов не подав, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надав. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики від 03 вересня 2020 у розмірі 82500,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 13934,47 гривень, пеня у сумі 41992,50 гривень, а всього 138426,97 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 138426,97 грн. З матеріалів\~справи вбачається,\~що при\~зверненні до\~суду позивачем\~був сплачений\~судовий збір\~у сумі\~2119,30\~грн.\~З відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог (позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню на\~65,32\~%\~з розрахунку:\~138426,97\~грн.\~(сума\~задоволених позовних\~вимог)\~х 100%\~:\~211924,64 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 65,32 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1384,33 грн. з розрахунку: 2119,30 грн. (сума сплаченого судового збору) х 65,32 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі ст.ст. 1046-1050 ЦК\~України та

Outcome: partial