Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував тим, що постановою Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 20.03.2023р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті його бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Крім того, свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння видана на ім`я " [PERSON] ", тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавець записана " [PERSON] ". Відповідно до заповіту, складеного 29.08.2012р. [PERSON] , спадкоємцем вищевказаного житлового будинку, який належав останній на праві власності, є він, позивач, а спадкоємцем на земельний пай є відповідач. Після смерті [PERSON] в Першій Снятинській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом онука померлої [PERSON] та на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом, поданої ним - позивачем. Спадкове майно- вказаний житловий будинок належиьть до суспільної групи -колгоспний двір. Станом на 15.04.1991р. в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1922 р.нар., який помер [INFO] та [PERSON] , 1991 р.нар., яка померла [INFO] . На день смерті [PERSON] в господарстві, крім померлої, ніхто не був зареєстрований та не проживав. Рішенням Снятинського районного суду від 24.04.2023р. встановлено факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого на ім`я " [PERSON] ", як такого, що належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Просить визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечив. Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, а саме: - довідку Старостинського округу № 8 с. Русів Снятинської міської ради від 10.05.2023р. № 197, згідно якої станом на 15.04.1991р. в спірному господарстві, що по [ADDRESS] , яке відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1922 р.нар., який помер [INFO] , дружина [PERSON] , 1919 р.нар., яка померла [INFO] ; - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] померла [INFO] ; - заповіт, посвідчений 29.08.2012р. секретарем Русівської сільської ради, згідно якого спадкоємцем, належного [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , та ощадної книжки є позивач [PERSON] ; - довідку Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 20.03.2023р., згідно якої після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом онука [PERSON] та заяви про прийняття спадщини за заповітом онука померлої [PERSON] ; - постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2023р., згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] ; - рішення Снятинського районного суду від 24.04.2023р., згідно якого встановлено юридичний факт належності правовстановлюючого документу, а саме: що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння від 15.10.1988р., видане на ім`я " [PERSON] ", як такий, що належить [PERSON] ; - технічний паспорт, якаий виданий на [PERSON] ; - виписку з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 24.02.2023р., згідно якої право власності на спірний житловий будинок, який відносився до суспільної групи "колгоспний двір", на праві власності належав [PERSON] ; - довідку Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.10.2023р., згідно якої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена спадкова справа, спадкоємцем до всього майна за законом є син померлого [PERSON] ; - матеріали спадкової справи, згідно якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна, належного померлому [PERSON] , автомобіля марки "КАМАЗ-55111" є його син [PERSON] , - вважає, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність". Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зібрані по справі докази вказують, що спірне господарство, яке розташоване по [ADDRESS] , відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , його дружина [PERSON] , а отже, кожному з них належало по 1/2 частині спірного житлового будинку. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем його 1/2 частини за законом став його син [PERSON] .. Після смерті [PERSON] спадкоємцем її 1/2 частини спірного житлового будинку за заповітом став позивач - онук померлої. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. За вказаних підстав, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 321, 328, 1217, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed