Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявниця через свого представника [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, за якою просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю. Ухвалою суду від 13.06.2023 року справи прийнято до розгляду та відкрито у справі окреме провадження. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що, заявниця, [PERSON] та її мати [PERSON] , проживали разом з 10 січня 2021 року за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Веселівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському район Запорізької області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Відповідно до свідоцтва про народження від 04.09.1971 року серії [NUMBER] , [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] , після одруження, змінила прізвище на « [PERSON] ». Як зазначає заявниця, після окупації Мелітопольського району, вона виїхала до м. Запоріжжя, за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Окрім заявниці, спадкоємцем є син померлої - [PERSON] , який проживає за адресо:-: [ADDRESS] . З метою прийняття спадщини, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Вовк Ірини Іванівни. 30 травня 2023 року приватний нотаріус І.І., Постановою № 580/02-31 відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , №84/2023 відсутні відомості про місце реєстрації та склад сім`ї спадкодавця, зважаючи на те, що місце реєстрації померлої на даний час є тимчасово окупованою територією, не є можливим отримання довідок та інформації, які б підтверджували факт прийняття спадщини. Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України\~розгляд справ про встановлення юридиного факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2\~постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту Так, факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджуються поясненнями заінтересованої особи [PERSON] , наявними у матеріалах справи доказами. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що\~\~ [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом першої черги, постійно мешкала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] та в неї виникло право на зазначену спадщину. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене,

Outcome: approved