Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» у березні 2023р. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат в сумі 79233,46 грн., судових витрат та витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2013 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №002-05500-250613, за яким останній отримав кредит на суму 41800,00 грн. на строк починаючи з 25.06.2013р. по 23.06.2016р. зі сплатою 48,00% річних за користування кредитними коштами. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.08.2017р. по справі № 296/2452/17 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 84383,60 грн. В подальшому, 28.04.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2233/К. Представником ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» зазначено, що вищезазначеним рішенням суду стягнуто суму основного боргу, однак за період з 23.07.2017р. по 20.02.2023р., позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що в сумі становить 79233,46 грн., у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у вимогах позовної заяви не заперечив щодо розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судові засідання відповідач не з`явився. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення, направлені на його адресу, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитну угоду відповідно до заяви № 002-05500-250613, згідно якої банк надав відповідачу кредитну лінію з лімітом 41800,00 грн., а відповідач зобов`язаний був щомісяця, в строки визначені правилами, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або овердрафтом. Позивач свої зобов`язання виконав, однак, відповідачем порушено умови кредитного договору, внаслідок чого рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.08.2017р. у справі № 296/2452/17 вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 84383, 60 грн., з яких: тіло кредиту - 0,00 грн., прострочене тіло кредиту - 45951,90 грн., заборгованість за відсотками: 38431,70 грн. (а.с. 6-7). Встановлено, що 28.04.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2233/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 002-05500-250613 від 25.06.2013р. (а.с. 9-11, 12). Згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 26.01.2022р. у справі № 296/2452/17 замінено стягувача у виконавчому листі з виконання заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10.08.2017р. в цивільній справі №296/2452/17 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 25.06.2013р. №002-05500-250613 в сумі 84 383 грн.60 коп. із ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (а.с. 14). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання за кредитним договором № 002-05500-250613 до стягнення з відповідача за період з 23.08.2017р. по 20.02.2023р. нараховано 3% річних у сумі 13919,83грн. та інфляційних втрат у розмірі 65313,63грн., що загалом становить 79233,46 грн. (а.с 15). Нарахування здійснено на суму заборгованості 84383,60грн., яка згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.08.2017р. по справі № 296/2452/17, складається з тіла кредиту - 45951,90грн. та заборгованості по відсотках - 38431,70грн. За умовами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб, громадян і підлягають виконанню на всій території України. Із частини першої статті 1049 ЦК України слідує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями, що відповідає позиції Верховного суду по справі № 914/712/16 від 12.03.2018. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХв Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Даний стан продовжено Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, за яким воєнний стан в Україні продовжують до 14 травня 2024 року. Судом встановлено, що суми 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання нараховано позивачем за період з 23.08.2017р. по 20.02.2023р. на суму основного боргу (прострочене тіло кредиту) а також заборгованість по відстотках. Таким чином позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат з порушенням ст.625, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та суперечить висновкам Верховного суду по справі № 914/712/16 від 12.03.2018. Враховуючи вищезазначене, суд самостійно здійснив розрахунок згідно ст.625 ЦК України на суму основного боргу - 45951,90грн. за період з 23.08.2017р. по 23.02.2022р. та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 6216,73 грн. та інфляційних витрат у розмірі 19689,88 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання. Відносно вимоги представника позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. суд зазначає наступне. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Судом встановлено, що правничу допомогу позивачу при розгляді справи в суді надавало адвокатське об`єднання «Правовий діалог», яке діяло на підставі договору № 28092021-1 від 28.09.2021р. про надання правничої допомоги, який підписаний сторонами (а.с. 17-20). Відповідно додаткової угоди до договору № 28092021-1 від 28.09.2021р. про надання правничої допомоги зазначено що за проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних витрат для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників становить 2500,00 грн. (а.с. 21). Актом № 19 від 01.12.2022р. за договором № 28092021-1 від 28.09.2021р. про надання правничої допомоги підтверджується факт надання правової допомоги зокрема відносно стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 002-05500-250613 від 25.06.2013р. (а.с. 22) З акту № 1 від 20.02.2023р. вбачається, що адвокатським об`єднанням підготовлено та подано до суду 10 позовних заяв відповідно до реєстру боржників та загальний розмір винагороди за правову допомогу становить 25000,00 грн. (а.с. 23). На підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвокатського об`єднання «Правовий діалог», суду надано платіжну інструкцію № 10228 від 23.02.2023р. на суму 25000,00 грн. (а.с. 24). Стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 817,42грн. та судовий збір в сумі 889,72 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial