Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18 січня 2014 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 21. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 січня 2014 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З часом стосунки як подружжя між сторонами зникли, шлюб має формальне значення. Спільний побут сторони не ведуть, спільні інтереси відсутні, примирення та збереження шлюбу неможливі. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, однак у заяві від 22 січня 2024 року зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. Від позивача клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини про те, що 18 січня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії серія [NUMBER] від 18 січня 2014 року. [PERSON] та\~ [PERSON] є\~батьками [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачкою судові витрати у розмірі 1073,60 грн підтверджуються квитанцією № 0.0.3360528263.1 від 15 грудня 2023 року. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору). У зв`язку із викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору на суму 1073,60 грн.

Outcome: approved