Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»(надалі-ТзОВ «Глобал Спліт») 25.10.2023 року звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року у сумі 38651,90 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.06.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4136350. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 25000,00 грн. строком на 72 місяці з 17.06.2021 року до 16.06.2027 року включно на споживчі потреби. Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.3 пункту 1.4 статті 1 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (з дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 2,85% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору. 23.01.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТзОВ «Глобал Спліт» укладено договір №3-2023 про відступлення права вимоги відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року. 26.01.2023 року позивач направив відповідачу та АТ «Креді Агріколь Банк» повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року до ТзОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу, стало новим правонаступником та має право вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору. 08.06.2023 року позивач направив відповідачу лист-пропозицію, де повторно повідомив про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року, укладеним із АТ «Креді Агріколь Банк». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 16.10.2023 року у позичальника утворилася заборгованість за договором №1/4136350 від 17.06.2021 року у розмірі 38651,90 грн., яка складається з: строкова заборгованість- 20193,37 грн.; прострочена заборгованість- 3527,38 грн.; нараховані відсотки- 88,95 грн.; прострочені відсотки- 4154,70 грн.; комісія- 712,50 грн; прострочена комісія- 9975,00 грн. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення сум наданих кредитів та відсотків за користування ними, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь заборгованість за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року у розмірі 38651,90 грн. та 2684,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 року вказану справу передано на розгляд до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2023 року вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТзОВ «Глобал Спліт» проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 16.01.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.06.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Креді Агріколь Банк`із заявою-анкетою № 0100440-17062021-007 на отримання готівкового кредиту «Свобода», яка містить відомості про особу позичальника та наступну інформацію про кредит, а саме: сума кредиту 25000,00грн., строк кредиту 72 місяці, форма кредиту-безготівкова, графік погашення-ануїтет, процентна ставка річних -15,00%, комісійна винагорода - 2,85%. 17.06.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4136350, шляхом підписання відповідачем кредитного договору, Додатку № 1 до Договору, заяви-анкети на отримання готівкового кредиту «Свобода», Паспорту споживчого кредиту. Відповідно до умов якого вказаного договору кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 25000,00 грн на споживчі потреби строком на 72 місяці з 17.06.2021 року до 16.06.2027 року включно, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Пунктом 1.1 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Підпунктами 1.4.1-1.4.3 пункту 1.4 ст.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати Банку процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00% відсотків річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору з метою обслуговування кредиту банк відкрив позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості [NUMBER]. Пунктами 3.1, 3.2 договору передбачено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про споживче кредитування». У разі порушення позичальником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3-2.2.9 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п.1.1 Договору, за кожний випадок порушення. Відповідно до п.п.4.5 та 4.6 кредитного договору шляхом підписання вказаного договору позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами і тарифами Банку, що є чинними на день укладення договору і розміщені на Офіційному сайті Банку ознайомлений, приймає та погоджується; йому до укладення Договором Банку надано інформацію, яка визначена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; у всьому іншому, що не передбачено Договором, сторони керуються Правилами та чинним законодавством України. У підписаному відповідачем 17.06.2021 року Паспорті споживчого кредиту, передбачена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше. До Паспорта споживчого кредиту долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі орієнтовний графік платежів по кредиту, ануїтет), з якою відповідач був ознайомлений, згідно його підпису. Відповідно до Пам`ятки клієнту за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року було заповнено заяву про переказ готівки, де отримувачем вказаний [PERSON] 23.01.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк»(Первісний кредитор) та ТзОВ «Глобал Спліт»(Новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №3-2023, відповідно до п.п.2.1, 2.2 якого Первісний кредитор передає(відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Загальний розмір Заборгованостей Боржників Права вимоги до яких відступається згідно цього договору, встановлюється згідно Реєстру прав вимог, який складається Сторонами в паперовому та електронному вигляді, за формою, що встановлена у Додатку №1 до цього Договору. Пунктом 3.1 договору передбачено, що Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за зразком, наведеним в Додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься в Додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як вбачається з акту приймання передачі розширеного реєстру прав вимог щодо кредитних договорів станом на 26.01.2023 року до Реєстру прав вимог №1 від 26.01.2023 року до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 року, Первісний кредитор АТ «Креді Агріколь Банк» передав в електронному вигляді на матеріальному носії (зокрема флеш накопичувач), а Новий кредитор ТзОВ «Глобал Спліт» прийняв згідно з вимогами договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 року розширений реєстр прав вимог щодо кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються за Реєстром прав вимог №1 від 26.01.2023 року. Згідно реєстру прав вимог №1 від 26.01.2023 року, що є Додатком №1 до Договору відступлення права вимоги №3-20923 від 23.01.2023 року, в списку боржників, щодо яких ТзОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №3-3023 від 23.01.2023 року під №306 вказаний [PERSON] номер кредитного договору №1/4136350 від 17.06.2021 року, загальна заборгованість 38651,90 грн. Відповідно до платіжного доручення №50 від 27.01.2023 року ТзОВ «Глобал Спліт» перерахувало на рахунок АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти у сумі 1777621,41 грн. в якості оплати за відступлення права вимоги по Договору №3-2023 від 23.01.2023 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредитному договору №1/4136350 від 17.06.2021 року станом на 26.01.2023 року вбачається, що загальна сума заборгованості становить 38651,90 грн., яка складається з: строкової заборгованості - 20193,37 грн.; простроченої заборгованості- 3527,38 грн.; нарахованих відсотків -88,95 грн.; прострочених відсотків- 4154,70 грн.; комісії-712,50 грн.; простроченої комісії 9975,00 грн. Позивачем на підтвердження обґрунтування позову, окрім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку [PERSON] за період 17.06.2021 року по 26.01.2023 року, яка має статус первинного документа. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18. 26.01.2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ТзОВ «Глобал Спліт» направлено відповідачу повідомлення про укладення Договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 року, згідно якого позичальник зобов`язаний погасити поточну заборгованість по кредитному договору №1/4136350 від 17.06.2021 року на рахунок Нового кредитора. 08.06.2023 року за вих.№1596 ТзОВ «Глобал Спліт» направило на адресу відповідача лист-пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року шляхом погашення частини боргу у сумі 19325,95 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Частини 1,2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних правта обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Відповідно до положень ст.ст. 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року, право вимоги за яким перейшло до позивача, виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого станом на 16.10.2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 38651,90 грн., що підтверджується наданою позивачем копією розрахунку заборгованості. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено та не спростовано, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за кредитом та відсотками. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає таке. Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно п.1.4.2 кредитного договору №1/4136350 від 17.06.2021 року, позичальник зобов"язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування(нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника(як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів, тощо. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 та №363/1834/17. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Тому, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 712,50 грн. та заборгованості за простроченою комісією у розмірі 9975,00 грн. задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення зі [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1/4136350 від 17.06.2021 року у сумі 27964,40 грн., з яких: 20193,37 грн.- строкова заборгованість; 3527,38 грн.-прострочена заборгованість; 88,95 грн.- нараховані відсотки; 4154,70 грн.- прострочені відсотки. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У силу ч.1 ст.141 ЦПК України зі [PERSON] слід стягнути в користь ТзОВ «Глобал Спліт» 1941,86 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial