Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

21 грудня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна Компанія» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 01.06.2006 року. Прийнятий був на підприємство ДВАТ «Трест Донецькшахтопрохідка» ТРЕТЄ ШАХТОПРОХІДНИЦЬКЕ БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ (юридична адреса була зареєстрована [ADDRESS] ) тимчасово на 2 місяця учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі. З 01.08.2006 року зарахований в штат управління. Наказ №84к від 01.08.2006. 23.02.2007 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземної роботі. На підставі Наказу Міністерства вугільної промисловості України №83 від 20.02.2008 року Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» перейменоване у Відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка». Звільнений 31.07.2008 року за власним бажанням. Наступного дня 1.08.2008 року він був прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі до Шахтобудівельного управління №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія « Донецькшахтопроходка» юр. адреса таж сама м. Донецьк вул. Вахрушева, 46 «Б». У відповідності до Наказу ТОВ «ШБК «Донецькшахтопрохідка» від 26.12.2012 року №273 «Про закриття відокремлених підрозділів», відокремлений підрозділ закритий. Наказом №1-к/а від 1.01.2013 року він переміщений до ООО «ШСК «Донецькшахтопроходка» (рос. мовою, як зазначено в трудовій книжці) прохідником 5 розряду на підземний гірничопрохідницьку дільницю №1 з повним робочим днем на підземній роботі. 31.05.2016 року звільнений за п.5 ст. 38 КЗпП України по переводу в ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Наступного дня 1.06.2016 року прийнятий до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» по переводу з ТОВ ШБК «Донецкшахтопрохідка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Підприємство ТОВ «Шахтобудівельна компанія» була зареєстрована в [ADDRESS] . 21.05.2018 року позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Другий період його роботи на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія»: з 03.05.2019 року до 08.11.2023 року. Звільнений у зв?язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров?я згідно з п.2 ст.40 КЗпП України. ТОВ «Шахтобудівельна компанія» неодноразово змінювала назву. При цьому, не змінювались робочі місця, обладнання, вони залишались працювати на тому ж самому місці, змінювалась лише назва підприємства та записи у трудових книжках. Його стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів у галузі вугільної промисловості складає 27 рік 03 місяців та 13 дні, з яких 2 роки 5 місяців він працював на ДП «ВК Краснолиманська» (період 2004-2006 року). Весь інший період він працював виключно на підприємстві відповідача, незалежно від того, яку організаційну форму чи яку назву воно мало, на інших підприємствах вугільної промисловості він не працював. 23.10.2023 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Король В., яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії загострення з вираженим статико-динамічними порушеннями, м?язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІст. (першого -другого ст.). 06.11.2023 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 65%, з них 40% первинно по проф. радикулопатії, 25% по хронічному бронхіту. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно- курортне лікування. За висновками про умови та характер праці: може працювати на поверхні без впливу шкідливих чинників виробництва: слюсар, охоронець, брошурувальник. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: спостереження і лікування у невролога, пульманолога, стаціонарне лікування за показаннями. Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яка йому не нараховувалась та не виплачувалась. Внаслідок професійних хвороб у нього з`явився постійний біль в поперековому відділі хребта, підсилюючий при незначному фізичному навантаженні, при ході з іррадіацією в сідницю та ногу, оніміння та судоми, в ногах, задуха при помірному фізичному навантаженні, кашель, швидка втомлюваність загальну слабкість, головний біль. Наслідки профзахворювань суттєво погіршили загальний стан його здоров`я. Вимушений досить часто проходити курс лікування. Змушений обмежувати себе в рухах, оскільки різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини спричиняють моральні страждання. Позивач одружений, на його утриманні перебуває син [PERSON] [INFO] , який 01.10.2023 року вступив до вищого навчального закладу в Польщі на контрактній основі. За навчання він повинен сплачувати 1500 євро на рік. Позивач, як батько повинен забезпечити йому можливість набути вищу освіту, тому він два рази на місяць перераховую на карту сину певні суми грошей. Так за період з 01.10.2023 до 1.12.2023 року він перерахував 29000 грн. для утримання сина та оплати навчання. А в даний час він не можу розраховувати на роботу з достойною оплатою, а лише на щомісячні виплати втраченого заробітку. Професійні хвороби, позначились на його здібностях, йому не під силу важка чоловіча робота. Не доступний йому і активний відпочинок, зайняття спортом, навіть для підтримання тіла у формі, оскільки одразу відчуває біль та задуху. Таким чином, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані, тому позивач вважає за необхідне звернутись з даною позовною заявою. Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, він отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 180 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. 21 грудня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 25 грудня 2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву 25.12.2023 року, що підтверджується супровідним листом на а.с. 40. 15 січня 2024 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач, на виконання вимог ст. ст. 43, 76-81 ЦПК України, не надав до суду доказів, підтверджуючих провину відповідача - доказів, які підтверджують факт виникнення саме у позивача професійного захворювання діями підприємства відповідача. Виходячи з принципів розумності та об`єктивності, приймаючи до уваги стаж роботи позивача на підприємстві відповідача лише 06 років 03 місяці 6 днів із загального 27 років 03 місяці та 13 днів відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості, в трудових відносинах з відповідачем по справі позивач [PERSON] перебував з 01.06.2006 року. Прийнятий був на підприємство ДВАТ «Трест Донецькшахтопрохідка» ТРЕТЄ ШАХТОПРОХІДНИЦЬКЕ БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ (юридична адреса була зареєстрована [ADDRESS] ) тимчасово на 2 місяця учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі. З 01.08.2006 року зарахований в штат управління. Наказ №84к від 01.08.2006. 23.02.2007 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземної роботі. На підставі Наказу Міністерства вугільної промисловості України №83 від 20.02.2008 року Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» перейменоване у Відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка». Звільнений 31.07.2008 року за власним бажанням. Наступного дня 1.08.2008 року він був прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі до Шахтобудівельного управління №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія « Донецькшахтопроходка» юр. адреса таж сама [ADDRESS] . У відповідності до Наказу ТОВ «ШБК «Донецькшахтопрохідка» від 26.12.2012 року №273 «Про закриття відокремлених підрозділів», відокремлений підрозділ закритий. Наказом №1-к/а від 1.01.2013 року він переміщений до ООО «ШСК «Донецькшахтопроходка» (рос. мовою, як зазначено в трудовій книжці) прохідником 5 розряду на підземний гірничопрохідницьку дільницю №1 з повним робочим днем на підземній роботі. 31.05.2016 року звільнений за п.5 ст. 38 КЗпП України по переводу в ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Наступного дня 1.06.2016 року прийнятий до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» по переводу з ТОВ ШБК «Донецкшахтопрохідка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Підприємство ТОВ «Шахтобудівельна компанія» була зареєстрована в [ADDRESS] . 21.05.2018 року позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Другий період його роботи на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія»: з 03.05.2019 року до 08.11.2023 року. Звільнений у зв?язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров?я згідно з п.2 ст.40 КЗпП України. ТОВ «Шахтобудівельна компанія» неодноразово змінювала назву. При цьому, не змінювались робочі місця, обладнання, вони залишались працювати на тому ж самому місці, змінювалась лише назва підприємства та записи у трудових книжках. Його стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів у галузі вугільної промисловості складає 27 рік 03 місяців та 13 дні, з яких 2 роки 5 місяців він працював на ДП «ВК Краснолиманська» (період 2004-2006 року). Весь інший період він працював виключно на підприємстві відповідача, незалежно від того, яку організаційну форму чи яку назву воно мало, на інших підприємствах вугільної промисловості він не працював (а.с. 10-13). Під час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 23.10.2023 року, згідно якому зазначений діагноз: хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії загострення з вираженим статико-динамічними порушеннями, м?язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІст. (першого -другого ст.) (а.с. 14-17). 06 листопада 2023 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 65%, з них 40% первинно по проф. радикулопатії, 25% по хронічному бронхіту. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно- курортне лікування (а.с.21-22). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 06.11.2023 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена на строк до 01 грудня 2026 року. Дата чергового перегляду 06 листопада 2026 року (а.с. 21). В зв`язку цим 21 грудня 2023 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні (а.с. 23-24). Позивачу внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що професійні хвороби позначились на його здібностях, йому не під силу важка чоловіча робота, через що він вимушений винаймати інших людей за винагороду. Не доступний йому і активний відпочинок, зайняття спортом, навіть для підтримання тіла у формі, оскільки одразу відчуває біль та задуху. Позивач одружений, на його утриманні перебуває син [PERSON] [INFO] (а.с.30), який 01.10.2023 року вступив до вищого навчального закладу в Польщі на контрактній основі (а.с.34). За навчання він повинен сплачувати 1500 євро на рік. Позивач, як батько повинен забезпечити йому можливість набути вищу освіту, тому він два рази на місяць перераховую на карту сину певні суми грошей. Так за період з 01.10.2023 до 1.12.2023 року він перерахував 29000 грн. для утримання сина та оплати навчання (а.с.31-33). А в даний час він не можу розраховувати на роботу з достойною оплатою, а лише на щомісячні виплати втраченого заробітку. Погіршення його стану здоров`я відкладається і на сімейних стосунках, оскільки дружині доводиться і про нього піклуватися в періоди загострення хвороб і брати на себе всі домашні обов`язки. Таким чином, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 115 000грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Щодо стягнення на користь позивача суми відшкодування без відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів суд виходить з наступного. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial