Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Розглядуваним позовом заявник просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування й скасувати рішення про його держану реєстрацію. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Між сторонами існує тривалий судовий спір щодо землекористування суміжними земельними ділянками. Відповідача рішеннями судів зобов`язано усунути перешкоди у користуванні майном. Ухиляючись від виконання такого судового акту відповідач подарував своїй дружини земельну ділянку і у такий спосіб уникнув виконання рішення суду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку судом не встановлено. Наведені представником відповідача обставини не заслуговують на уваги і не можуть бути прийняті, які підстави для переходу до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання, оскільки жодних доводів, які б свідчили про неможливість або складність розгляду справи у здійснюваному порядку не освітлено. Відповідачі, будучи належним чином і завчасно поінформованими про існування даного судового провадження свого ставлення до заявленого позову не висловив і жодних доказів суду на дослідження не направили. Відзиву на позов не подано. Позивач не заперечував щодо проведення слухання справи в заочному порядку. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Відповідачами подавався зустрічний позов задля спільного розгляду, однак судом такі дії визнано зловживанням процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи і відмовлено у його прийнятті. Прийняв дане процесуальне рішення, суд надав час відповідачам задля вчинення процесуальних дій, зокрема подачі відзиву на позов, однак жодних ними вчинено не було. Дослідив матеріали надані позивачем, а інших суду не надавалось, які і не заявлялось клопотань про витребування \\ забезпечення інших доказів, судом установлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. 22 березня 2021 року рішенням суду апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції від 21 грудня 2020 року у справі № 278/3255/19 і ухвалено нове про часткове задоволення позову. Скасовано запис № 27492595 від 9 серпня 2018 року на земельну ділянку з кадастровим номером 1822086500:03:001:0568 площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва. Примірник рішення виготовлено з реєстру судових рішень без зазначення ідентифікуючих даних щодо осіб. Рішення суду містить встановлені фактичні обставини справи про те, що відповідач, отримуючи у власність суміжну земельну ділянку, допустив накладення на існуючу земельну ділянку, яка перебувала у власності позивача у зв`язку із чим і були порушені права останнього. 25 січня 2022 року, [PERSON] , як дарувальник й [PERSON] , як обдаровувана, уклали договір щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1822086500:03:001:0568 площею 0,12 га, що за адресою [ADDRESS] . Правочин містить пункт 2.1. відповідно до якого дарувальник свідчить про те, що на момент укладення договору не приховано обставин, які мають істотне значення, зокрема, що земельна ділянка спорі не перебуває і в разі її відчудження не буде порушено прав інших осіб. Даний правочин став підставами припинення права власності згадуваний департаментом реєстрації і на підставі нього створено запис про індексний номер 63038035. 19 вересня 2022 року рішенням районного суду у справі № 278/1627/18 зобов`язано усунути перешкоди у користування земельною ділянкою площею 0,12 га з кадастровим номером 1822086500:03:001:0558 шляхом зобов`язання демонтувати огорожу розташовану вздовж подвір`я і відновити стан земельної ділянки, який існував попередньо. 31 липня 2023 року департаментом реєстрації Житомирської міської ради, з додаванням відповідних документів, повідомлено наступне. Провести скасування реєстрації права власності не представляється можливим у зв`язку з припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1822086500:03:001:0568 площею 0,12 га. Припинення права власності відбулось на підставі запису здійсненого приватним нотаріусом 25 січня 2022 року за індексним номером 63038035. 23 березня 2023 року виконавчою службою відкриті провадження з приводу виконання рішення суду на користь позивача у розглядуваній справі. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ст. 202 ЦК України) За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Проаналізувавши фактичні обставини справи й положення законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Тому суд погоджується з доводами позивача й вважає їх обґрунтованими і такими, які заслуговують на увагу. Так, оскаржуваний позивачем й укладений відповідачами правочин щодо земельної ділянки, запис про права власності на яку було скасовано у судовому порядку і про що достеменно був обізнаний дарувальник перед його укладенням, не свідчить про дійсні наміри подарувати майно, а вказує на бажання ухилитись від виконання рішення суду. За таких обставин, суд вважає наявними підстави для задоволення заявлених вимог. Цивільно правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення виконання судового рішення, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено рішення та відкрито виконавче провадження, та його дружина (обдаровувана), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (позивача), оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення виконання попереднього рішення суду. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved