Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

24.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті його матері [PERSON] , як спадкоємця за заповітом, яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що він є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельні ділянки, розташовані на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Він у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з хворобою. Одразу після смерті матері він дуже захворів і вже більше року хворіє тяжкою хворобою. Він не звернувся з заявою про прийняття спадщини і не оформляв спадщини своєчасно, оскільки не мав такої можливості через стан свого здоров`я. Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса, той відмовив йому в прийнятті заяви у зв`язку з пропущенням відповідного строку, тому позивач звертається до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області в особі голови Бойчева П., надав 23.01.2024 на електрону пошту суду заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.08.2022 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області, [PERSON] , померла [INFO] в с.Каракурт Болградського району Одеської області (а.с.11). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок, загальною площею 3,03 гектара, на території Шевченківської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №022482, який виданий Кілійською районною державною адміністрацією 29.04.2004 року на ім`я [PERSON] , та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5804 (а.с.12). При житті [PERSON] склала заповіт від 19.03.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстрованим в реєстрі за №1338, відповідно до якого зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.6). Відповідно до довідки №228/02-17, виданої 09.10.2023 року старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, на день смерті [PERSON] з нею в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживав (а.с.8). При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., листом за вих. №651/01.16 від 12.10.2023 року йому було роз`яснено, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, тому йому необхідно звернутися до суду (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через стан здоров`я, а саме з 16.02.2023 року по 27.02.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Дунайська обласна лікарня» ООР», після цього продовжував хворіти. Інформація у Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо наявності спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою № 75221476, сформованою 21.12.2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. В матеріалах справи не має доказів повідомлення позивача про наявність заповіту та його обізнаність у наявності такого заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19. Позивач не прийняв спадщину так як хворів, а тому суд вважає що [PERSON] пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved