Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди в розмірі 28\~636,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 25.12.2022 h/ до чергової частини УБ по Дніпровському МрУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від суб`єкта охорони ТОВ Явір-2000 надійшло повідомлення щодо спрацювання сигналізації у відділенні № 30 ДмрУ(DNUW, м. Дніпро, вул. Титова, 29-М), перевіркою було встановлено, що сигнал спрацювання сигналізації надійшов на пульт суб`єкта охорони ТОВ «Явір-2000», та група швидкого реагування прибула на місце події і вже біля відділення нею затриманий [PERSON] (відповідач), який, перебуваючи у нетверезому стані, з хуліганських спонукань навмисно розбив зовнішнє скло та пошкодив (сітка тріщин) внутрішнє скло вітрини відділення, чим завдав позивачу шкоди в розмірі 28\~636,00 грн. На даний час відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдані збитки відмовляється. Представник позивача в окремо наданій суду заяві просив суд про розгляд справи у відсутності представника позивача та просив суд задовольнити поданий позов. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2023 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП\~закрито (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110387683)). Відповідно до згаданої постанови судді, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 828220 від 25 грудня 2022 року зазначено, що 25 грудня 2022 року о 12 годині 00 хвилин, біля відділення «Приватбанку» у буд. [ADDRESS] , [PERSON] влаштував конфлікт, під час якого розбив скло (вікно) в приміщенні «Приватбанку», чим здійснив дрібне хуліганство та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 173 КУпАП. Як вбачається із матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №828220 від 25 грудня 2022 року, подія мала місце 25 грудня 2022 року, таким чином, на день розгляду справи сплили строки накладення адміністративного стягнення. [PERSON] не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки на час розгляду справи в суді закінчився визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення. Як встановлено судом, розмір завданого збитку становить 28\~636,00 грн. (а.с. 5 звор.). Суду надані фотознимки шкоди (а.с. 4-5): розбито зовнішнє скло та пошкоджено (сітка тріщин) внутрішнє скло вітрини відділення банку. Шкода відповідачем не відшкодована. Правовідносини між\~учасниками справи\~виникли з\~зобов`язання по\~відшкодуванню шкоди.\~ Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2023 р. відкрито провадження в даній цивільній справі. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав\~для задоволенняпозову повністю, виходячи з наступного. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заявлений розмір завданої майнової шкоди, а отже і розмір пред`явлених вимог майнового характеру, позивач надав суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази про факт спричинення 25.12.2022 р. шкоди та її розмір. За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу: відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. За ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Отже, виходячи зі змісту приписів чинного ЦК України, саме на кредитора покладається тягар доказування розміру збитків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо допустимості доказів визначені статтею 78 ЦПК України. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як встановлено судом, позивачем наданий письмовий доказ на підтвердження розміру шкоди (а.с. 5 звор.), при зверненні до суду позивач посилається на приписи ст. 1166 ЦК України та вважає, що шкода спричинена відповідачем, та саме відповідач повинен її відшкодувати на підставі ст. 1166 ЦК України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, її вина; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 12\~грудня 2018\~року у\~справі №\~372/51/16-ц\~(провадження\~№ 14-511цс18)\~зроблено правовий\~висновок про\~те,\~що суд\~розглядає цивільні\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~фізичних чи\~юридичних осіб,\~поданим відповідно\~до цього\~кодексу,\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В даній справі були порушені права позивача, факт спричинення шкоди та її розмір доведені, відтак, позивач має право на її відшкодування, у зв`язку з чим для суду наявні підстави для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Таким чином, оскільки позов задоволено, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок відповідача. .

Outcome: approved