Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

23.11.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 16.03.2015 року. Від спільного подружнього життя [INFO] народилася дитина [PERSON] , на яку відповідач з 27.02.2015 року сплачує аліменти в розмірі частини від його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зареєстрована і проживає з позивачем. У період з 2016 року по 2023 рік дочка - [PERSON] знаходилась на лікуванні у ортодонта з діагнозом: вестибулярне положення 21 зуба, глибокий дистальний прикус, скупчення зубів у фронтальній ділянці верхньої та нижньої щелеп. Відповідно до довідки лікаря-стоматолога [PERSON] , вартість лікування за весь період лікування становить 42\~000 гривень. Крім того, донька проходила лікування в стоматології з 2020 року по 29.03.2023 року і вартість лікування за цей період становить 10\~620 гривень. Згідно довідки ЛКК №143, дитина [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування, яке вимагає додаткових витрат на оздоровлення. Однак, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну, відправити її у санаторій, що знаходиться на території нашої держави, є неможливим, через загрозу обстрілів та постійних повітряних тривог. Тому оздоровлення дитини відбулося за кордоном, на що були понесені позивачем витрати в сумі 26\~300 гривень. Відповідач є працездатного віку, працює офіційно у Волинському обласному центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Волинської обласної ради і має стабільний регулярний дохід та в змозі сплатити половину додаткових витрат на дитину. Про наявність додаткових витрат на утримання дитини відповідачу відомо, однак він на це не реагує. Понесені позивачем витрати складають 78\~920 грн, тому просить суд стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат на лікування та оздоровлення дитини [PERSON] в сумі 39 460 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 25). Враховуючи ту обставину, що 23-27.11.2023 система « Електронний суд» не працювала і, у зв`язку із цим, головуючий суддя не мала доступу до ЄДДР, 27.11.2023 року судом був надісланий запит до відділу ЦНАП Рожищенської міської ради з метою встановлення місця реєстрації сторін ( ас 26, 27) і станом на 06.12.2023 року відповідь на запит в суд не надійшла. 06.12.2023\~року на\~запит головуючого\~судді надійшла\~відповідь з\~ЄДДР про\~місце реєстрації\~сторін (\~ас 28,\~29,\~30),\~оскільки це\~має значення\~для вірного\~визначення територіальної\~підсудності даної\~категорії справ,\~згідно частини\~1\~статті 27,\~частини 1\~статті 28\~ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06.12.2023 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відкрито провадження та призначено судове засідання на 08.01.2024 року ( ас 31-32). 18.12.2023 року відповідач подав Відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за його безпідставністю, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів щодо розміру витрат на лікування в ортодонта та в приватній медичній установі ТзОВ «Дентістрі», а саме по роках вартість послуг та чеків про їх оплату. Надані позивачем документи не є належними і допустимими доказами. Щодо довідки ЛКК за №143 на одержання путівки на санаторно-курортне лікування, то в ній зазначено, що рекомендоване місце лікування санаторії України загальнотерапевтичного напрямку, однак у цій довідці відсутня дата її видачі та відсутні ініціали голови ЛКК [PERSON] , що є обов`язковою вимогою щодо дійсності довідки. Відносно туристичної поїздки за кордон, вважає, що санаторно-курортне лікування і вказана позивачем поїздка за кордон не має жодного відношення. Крім того, в якості доказу розміру витрат в платіжній інструкції від 11.08.2023 року на суму 9 000 грн не вказано призначення платежу. Також, коли донька йому повідомила, що їде в [PERSON] разом із матір`ю, то він їй, замість подарунку на день народження, дав 5\~000 грн, а 2\~000 грн дала його мати (бабуся) та 4 000 грн брат відповідача ( ас 41-43). Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, наведених у заяві, додатково пояснивши, що у суму 39\~460 грн, які вона просить стягнути на її користь з відповідача, входить: половина вартості лікування в лікаря стоматолога-ортодонта у сумі 42 000 гривень, тобто 21 000 гривень, половина вартості лікування в ТзОВ «Дентістрі» у сумі 10 620 гривень, тобто 5 310 гривень, половина вартості оздоровлення дитини за кордоном у сумі 26\~300 гривень, тобто 13 150 гривень. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, зазначених у Відзиві на позовну заяву і додатково суду пояснив, що заборгованості по сплаті аліментів у нього немає. Крім того, він постійно спілкується з донькою і дає їй гроші на кишенькові витрати. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 16.03.2015 року. Від спільного подружнього життя [INFO] народилася дитина [PERSON] , яка проживає з позивачем і на яку відповідач з 27.02.2015 року сплачує аліменти в розмірі частини від його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, а також письмовими доказами: рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16.03.2015 року про розірвання шлюбу ( ас 4), свідоцтвом про народження [PERSON] ( ас 5), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16.03.2015 року про стягнення аліментів ( ас 6), довідкою Копачівської сільської ради № 188 від 29.05.2023 року ( а 7), довідкою про склад сім» ; 393 від 29.05.2023 року ( ас 8), довідкою відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку № 200 від 14.12.2023 року ( ас 44). Згідно копії довідки, виданої лікарем-стоматологом ортодонтом [PERSON] , [PERSON] перебувала на ортодонтичному лікуванні, їй встановлений діагноз: «вестибулярне положення 21 зуба. Глибокий дистальний прикус, скупчення зубів у фронтальній ділянці верхньої та нижньої щелеп». Лікування розпочато 24.09.2016 року з використанням змінного ортодонтичного апарату та продовжено лікування на брекет системі, яку було знято 07.02.2023 року. Загальна сума лікування за весь період лікування 42\~000 гривень ( ас 9). Відповідно до довідки, виданої ТзОВ «Дентістрі» встановлено, що [PERSON] проходила лікування в даному закладі з 06.10.2020 року по 29.03.2023 року з приводу С37, С46, С12, С47, С36, С17 зубів, та була проведена професійна гігієна зубів. Вартість лікування становить 10\~620 гривень ( ас 10). Згідно довідки ЛКК за №143 на одержання путівки на санаторно-курортне лікування, дитині [PERSON] рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії) загальнотерапевтичного профілю в санаторії України ( ас 11). 11.08.2023 році позивач уклала договір на туристичне обслуговування № 29172 з додатками, відповідно до якого позивач разом із дочкою [PERSON] 06.09.2023 року здійснили туристичну поїздку до Болгарії з 07.09.2023 року по 14.09.2023 року ( ас 12-16), вартість якої становила 26\~300 грн, що також підтверджується заявкою на туристичне обслуговування ( ас 17), посадковими талонами на автобус ( ас 18, 19), ваучером № 29172 ( ас 20), договором страхування ( ас 21), платіжною інструкцією від 11.08.2023 року ( ас 22), платіжною інструкцією від 21.08.2023 року ( ас 23). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до\~статті 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути, наприклад, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. Аналізуючи положення\~статті 185 СК України\~слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність потреби у таких витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Звертаючись з позовом до суду [PERSON] посилалася на те, що у зв`язку із хворобою зубів у дитини, а саме: вестибулярне положення 21 зуба, глибокий дистальний прикус, скупчення зубів у фронтальній ділянці верхньої та нижньої щелеп, їй було необхідне лікування, яке дитина проходила у стоматологів, у тому числі приватного лікаря-стоматолога та в приватній клініці, яке полягало у встановленні брекет-системі та професійної гігієни зубів. Разом з тим, позивачкою не надано доказів призначення лікаря на проведення цього лікування та необхідності його здійснення у приватного лікаря-стоматолога і в приватній клініці за наявності комунальних стоматологічних закладів або погодження такого лікування з батьком дитини. Отже, таке лікування було здійснене лише за бажанням матері дитини. Крім того, позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат на лікування зубів дитини 42\~000 грн і 10\~620 грн, а саме: фіскальних чеків, банківських квитанцій, платіжних інструкцій тощо. Заналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У суду не викликають сумніву доводи позивача в тій частині, що вказана брекет-система була встановлена дитині, але щодо вартості такого лікування, то суд констатує той факт, що позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, що лікар-стоматолог [PERSON] , яка здійснювала лікування, оформлена як фізична-особа підприємець, яка сплачує податки. Крім того, позивач не надала жодного офіційного документу ( медичну картку, історію хвороби тощо) про план лікування з 24.09.2016 року по 07.02.2023 року вказаним лікарем-стоматологом, вартість кожного етапу лікування та акти прийому наданих послуг. Вказані обставини стосуються і ТзОВ «Дентістрі». Крім того, позивач в судовому засіданні стверджувала, що вона вже понесла витрати на лікування зубів у дитини, тобто вже сплатила\~кошти лікарю-стоматологу [PERSON] в загальній сумі 42\~000 грн і ТзОВ «Дентістрі» в сумі 10 620 гривень. Проте, жодного належного та допустимого доказу (фіскальних чеків,\~банківських квитанцій,\~платіжних інструкцій\~тощо) на підтвердження цієї обставини позивач суду не надала. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Щодо вимоги позивача в частині додаткових витрат на оздоровлення дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд вважає слушними доводи позивача, що фізичний розвиток та оздоровчий відпочинок є важливою складовою гармонійного розвитку здорової дитини.\~ Позивачка просить стягнути з відповідача кошти на відпочинок та оздоровлення її та дитини за придбані туристичні путівки в Європу в Болгарію. Проте, позивачкою не доведено та матеріали справи не містять жодних доказів щодо рекомендації лікарів для оздоровлення дитини сторін саме за кордоном, щоб позитивно впливало на стан здоров`я дитини. Позивачка самостійно і на власний розсуд обрала місце туристичного відпочинку в Болгарії, не надавши підтверджень, що такий туристичний, а не санаторно-лікувальний, відпочинок зумовлений особливими обставинами (хворобою доньки, рекомендації лікаря про оздоровлення саме за кордоном), а тому такий відпочинок\~залежить від фінансової можливості батьків, а їх відсутність не впливає на здоров`я та здобуття освіти. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що у позові в цій частині вимог слід відмовити за їх безпідставністю та необгрунтованістю. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги не підлягають до задоволення.\~ Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, яка звільнення від сплати судового збору в силу закону, то судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed