Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своєї позовної заяви позивачка посилається на те, що 14 травня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їхнього сина, а саме: не виявляє бажання спілкуватися із дитиною, не відвідує його, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не вітає сина з днем народження, святами тощо. Син проживає з нею в м.Тернопіль, відвідує навчальний заклад Тернопільську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 17 ім.В.Вихруша з поглибленим вивченням іноземних мов. Вихованням сина займається вона та її чоловік - [PERSON] , якого дитина називає батьком. Відповідачу байдуже щодо фізичного та морального стану їхнього сина. На прохання надати дозвіл для вивезення сина за межі України на відпочинок, відповідач не відреагував. У 2021 році вона звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] . Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року у задоволенні її позовних вимог було відмовлено. З моменту ухвалення рішення та до часу подання цього позову відповідач жодним чином не змінив свого ставлення до сина, не поцікавився фізичним та емоційним станом, особливо після початку війни. На даний час відповідач проживає за кордоном, свідомо обрав такі життєві умови, що виключає його участь в житті сина. Тобто, [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 28 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обгрунтовано тим, що відповідач їздив на заробітки, щоб забезпечити сім`ю та дитину; а коли приїзжав, то позивачка не давала можливості бачитися із сином. Відповідач у серпні 2021 року виїхав працювати за кордон, потім почалася війна, і він не зміг приїздити. Він приймає участь у житті дитини, сплачує аліменти на її утримання. Відсутні факти свідомого, умисного нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Також, рішення суду від 11 серпня 2021 року за позовом про позбавлення батьківських прав, у задоволенні якого було відмовлено, не було оскаржено і набрало чинності. Батько заперечує щодо позбавлення його батьківських прав і бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Заперечення на відзив та пояснення по суті позовної вимоги від позивача та третьої особи відповідно не надані. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ленько Р.І. просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що відповідач перебуває за кордоном і ухиляється від батьківських обов`язків: дитиною не займається, не спілкується вже тривалий час, навіть за допомогою телефонного та відеозв`язку. Він повністю самоусунувся від виховання дитини. Аліменти на сина сплачує, але це його обов`язок утримувати власну дитину. Представник відповідача - адвокат Левченко А.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідач хоча перебуває за кордоном, однак, сплачує аліменти, готовий і в подальшому забезпечувати сина; із колишньою дружиною не може знайти спільної мови. Через військовий стан приїхати він не може. Підстав для позбавлення батьківських прав немає. Заяву на побачення з дитиною він не подавав, оскільки не може приїхати. Онлайн не спілкується, бо відсутній зв`язок. За кордон виїхав у 2021 році. Від представника третьої особи надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі. Також, надано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради та висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини. [INFO] народився [PERSON] . Його батьками у свідоцтві про народження записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4). 21 травня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про шлюб, 29 квітня 2020 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 22 грудня 2021 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей про підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України», затверджено висновок служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики про підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , - для її тимчасового виїзду за межі України (а.с.8). Згідно довідки директора Тернопільської спеціалізованої школи №17 Патряк Л.А., від 21 березня 2023 року, [PERSON] навчається в 2-А класі (а.с.14). Згідно довідки ПП «Наш дім» від 29 березня 2023 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З нею зареєстровані діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.15). 13 грудня 2023 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради за №1683 було прийнято рішення «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав». 13 грудня 2023 року висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що батько дитини не бере участі у його житті, не піклується про сина, жодних покладених законом на батька обов`язків не виконує. Також повідомила, що батько проживає за межами території України та сплачує аліменти на утримання дитини. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. Батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився. Встановлено, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав. У відзиві зазначає, що проживає на даний час за кордоном, бажає брати участь у вихованні свого сина, однак мати чинить перешкоди у їхньому спілкуванні. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на матір чи батька. В матеріалах справи відсутні негативні характеристики чи докази винної поведінки батька дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В ході розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач свідомо й злісно нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина - [PERSON] . Так, [PERSON] , хоча і знаходиться за кордоном, однак сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості по аліментним платежам не має. Доказів того, що відповідач має можливість спілкуватися з сином в телефонному режимі чи за допомогою відеозв`язку, однак свідомо нехтує такою можливістю, суду не надано. Також, позивачкою не надано доказів протиправної та винної поведінки [PERSON] по відношенню до дитини. Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав і бажає брати участь у вихованні свого сина. Крім того, суд приймає до уваги, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року вже було відмовлено позивачці в задоволенні її позову до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У рішенні зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків (а.с.9-12). Аналізуючи вказане судове рішення, суд приходить до висновку, що позивачкою в даному позові не наведено жодного нового доводу на підтвердження ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, з огляду на висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не доведений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed