Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

24.08.2023 року представник позивача - [PERSON] - адвокат Сєрокурорва О.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначила, що позивач по справі [PERSON] близько 10 років перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . 3 відповідачкою вони проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався. При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів відповідачки, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України). Відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. 3 недавнього часу з відповідачем вони разом не проживають, донька проживає разом з матір`ю та відповідачка обмежує його у спілкуванні з дитиною. Той факт, що [PERSON] є дочкою позивача підтверджує результат дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства №961 від 25.07.2023 року, а також спільні фотокартки. За таких обставин представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі, визнавши [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.09.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 05.10.2023р. Ухвалою суду від 02.11.2023р. проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 30.11.2023р. Через неявку відповідача та відкидалося на 19.12.2023р., 18.01.2024р. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.09.2016р., [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). З результатів дослідження аналізу ДНК на батьківство згідно звіту про встановлення батьківства ДНК від 25.07.2023р., складеному медичним центром « Mother and child» , вбачається, що ймовірність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] складає 99,999999% (а.с.14-175). Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135цього Кодексу ( ч. 4 ст. 128 СК) Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі№ 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved