Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 26 червня 2021 року між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 1601845 в електронній формі. За умовами п. 3.1. укладеного між сторонами договору, ТзОВ «ВЕЛЛФІН» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Умовами договору позики встановлено, що позика надається строком на 3 календарних місяці, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Вказано, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» належним чином виконало умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернула, внаслідок чого станом на 16.10.2023 рік утворилась заборгованість в розмірі 45 000,00 грн., яка складається з: 15 000,00 грн. - основний борг, 30 000,00 грн. заборгованість по відсоткам, яку і просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Відповідач скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, та 28 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» відповідачкою [PERSON] подано відзив, відповідно до якого просила в задоволенні позову відмовити з наступних підстав: Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 45000 грн. за кредитним договором № 1601845 від 26 червня 2021 року, Позивач посилається на те, що 26 червня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Веллфін» укладено кредитний договір № 1601845, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Надана позивачем копія кредитного договору № 1601845 містить лише зазначення інформації про Товариство та Клієнта, зазначення електронного підпису у вигляді одноразовим ідентифікатором. Водночас жодний із наданих позивачем документів не підтверджує той факт, що кредитний договір підписаний Відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено положеннями ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію", будь-яких доказів про те, що одноразовий ідентифікатор для підпису зазначеного кредитного договору був здійснений у порядку розписаному Позивачем у позовній заяві, до позовної заяви Позивачем не додано, що свідчить про те, що належних доказів на підтвердження укладення між Відповідачем і ТОВ «Веллфін» крединого договору № 1601845, Позивачем до позовної заяви не надано. В той же час, подані до суду Позивачем у якості доказів: копії договору, роздруківка з сайту Товариства з інформацією про персональні дані Відповідача (ПІП, адреса, РНОКПП, електронна адреса), не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підписання договору саме Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, у порядку який би відповідав вимогам зазначеного Закону. Сама по собі роздруківка тексту кредитного договору та заявки, у якій між іншим відсутня фотографія паспорта Відповідача (хоча заявка передбачає це) не є доказом укладення договору. Позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 45000 грн., обставин яким чином та у який спосіб були отримані Відповідачем ці грошові кошти у позовній заяві не зазначає, посилається, що на картковий рахунок Відповідача перерахована сума позики в розмірі 15000 грн., на підтвердження чого посилається на повідомлення № 2243/10 від 18 жовтня 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає Позивачу технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог не надано жодного первісного касово-бухгалтерського документа на перерахування кредитних коштів, який би відповідав вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа та вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 (далі - Інструкції). Вважає, що за відсутності документів первинного банківського обліку довідка ТОВ «Платежі Онлайн», як посередника у зобов`язанні по переказу грошових коштів, не може бути належним доказом здійснення такого переказу. Зазначення у інформаційній довідці №2243/10 від 18 жовтня 2023 року номер картки № [NUMBER] не підтверджує, а ні перерахування цих грошових коштів Відповідачу, а ні належність їй цієї картки. Щодо наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідача за договором про споживчий кредит звертає увагу на наступне: У п. 4.2 договору про споживчий кредит № 1601845 від 26 червня 2021 року, який наданий Позивачем на обґрунтування своїх вимог, вбачається, що кредит надається на строк 3 (три) календарних місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 вересня 2021 року. Із наданого Позивачем розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 1601845 вбачається, що станом на 26 вересня 2021 року (термін остаточного повернення кредиту) сума заборгованості становить 17940, тому вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, просить суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову позивача, врахувавши доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа, код 39952398 та є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27.10.2015 р. Порядок отримання та надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №60 від 30.12.2020 р., які розміщуються на офіційному веб - сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила). Відповідач 26.06.2021 року, у встановленому п.п. 3.1,4.2. Правил порядку, оформила Заявку для отримання позики в розмірі 15 000 грн., шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача з офіційного веб - сайту Позивача. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо Позичальника. На підставі заповненої Відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] 26 червня 2021 року було укладено Договір споживчого кредиту № 1601845 в електронній формі. Згідно з п. 3.1 Договору позики - Позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачених договором, грошові кошти в позику в сумі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у цьому Договорі. Згідно з п. 4.2. Договору позики - Строк позики за цим Договором складає 3 (три) календарних місяці, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків не пізніше "26" вересня 2021 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення Сторонами. Згідно з п. 4.3. Днем надання Кредиту вважається день здійснення переказу грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця на банківських рахунок Позичальника за реквізитами Банківської платіжної картки, зазначених при поданні Заявки на офіційному сайті Кредитодавця, та яка використовується Позичальником для здійснення оперцій по цьому рахунку. Позивачем, в порядку встановленому Договором позики, виконано умови кредитного договору та перераховано на картковий рахунок відповідача суму позики в розмірі 15 000 грн. ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Велфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано та судом не здобуто. Згідно з п.4.4 Договору позики - за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю відповідну плату (проценти) в розмрі: - процента(ів) річних з дня надання Кредиту по 26.06.2021 року; 474,5 процента(ів) річних, починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду дії процентної ставки, встановленої відповідно до ч.2 даного пункту Договору, до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. Вказані зобов`язання щодо повернення суми позики та процентів відповідачем не виконані. Як вбачається з наданого ТзОВ «Веллфін» розрахунку, станом на 16 жовтня 2023 року за [PERSON] існує заборгованість у сумі 45 000,00 грн., з яких: 15 000,00грн. - основний борг; 30 000,00 грн. - заборгованість по відсоткам. Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 18.10.2023 № 2243/10 підтверджується, що це Товариство як оператор послуг платіжної інфраструктури на сайті creditup.com.ua через платіжний сервіс «Platon» провело успішну транзакцію «виплата» з такими реквізитами: дата та час проведення транзакції: 2021-06-26 15:14:37; сума транзакції:15 000,00 грн.; номер карти: [NUMBER] ; банк-емітент: PRIVAT BANK; номер транзакції: 32470-96759-67343; опис: Credit issuance; код авторизації: 983103. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законом України «Про споживче кредитування» установлено таке: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 11); договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством); примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 ч. 1). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правила щодо захисту прав споживачів у правовідносинах, що виникають із договору позики (на відповідний час Закони України «Про захист прав споживачів», «;Про споживче кредитування», відповідні положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інші норми законодавства) застосовуються у правовідносинах, які виникають із договору позики, остільки, оскільки не суперечать правовій природі цих відносин, в тому числі, за участю фінансових установ. Тому позиція відповідача щодо застосування до спірних правовідносин правил, якими регулюється кредит, безпідставна і як така не підлягає врахуванню. Дійсність договору про споживчий кредит від 26.06.2021 №1601845, правомірність якого презюмується і який є обов`язковим для виконання сторонами, ані в цілому, ані в певній частині ніким судовим порядком не оспорювалася, з огляду на правову природу цього правочину про застосування правил ст. 215 ч. 2, ст. 1055 ч. 2 ЦК України теж не йдеться. Виходячи з наведеного, поза будь-яким обґрунтованим сумнівом слід констатувати, що договір про споживчий кредит був сторонами укладений в електронній формі, був акцептований, підписаний відповідачем допустимим відповідно до закону та договору в цих відносинах електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який у подальшому не зберігається, позикодавцем була проведена процедура повної ідентифікації позичальника із заповненням відповідної заявки на його сайті, яка із вчиненням позичальником обов`язкових для нього дій лише й уможливлювала отримання тексту договору позики, його підписання та подальше реальне отримання коштів на свій банківський рахунок. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором про споживчий кредит №1601845, укладеним у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 15 000,00 грн. є законною та обґрунтованою. Щодо нарахування відсотків судом встановлено наступне. Згідно Договору позики, на дату погашення кредиту - 26.09.2021 року, відповідач мала сплатити позивачеві 15 000,00 грн. - суму позики за договором (три календарних місяці) та згідно п.4.4 Договору проценти за користування позикою 474,5 % річних від суми в межах строку дії договору, що становить 17 940 грн. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, вважає що з [PERSON] на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 15 000,00 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 17 940,00 грн., розмір яких прямо зазначений у договорі позики та графіку до нього, а всього 32 940 грн. виходячи з того, що відповідно до положень ст.1048 ЦК України, ТОВ «Веллфін» має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування коштами у межах погодженого сторонами строку дії договору позики, тобто до 26.09.2023 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Окрім того, відповідач не спростував дану заборгованість. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як роз`яснено в абз.1 п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р., вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з того, що позивач, за меншого обсягу позовних вимог мав би сплатити судовий збір, як юридична особа, в розмірі, не менше, ніж мінімальний для юридичних осіб - 2684 грн., які фактично й сплатив, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial