Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 22.11.2015 між сторонами [PERSON] та [PERSON] . Відділом ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 298. У шлюбі у подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із позивачем. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2017 по справі № 348/1336/17, шлюб між сторонами було розірвано. Дане рішення набрало законної сили. 06.11.2018 рішенням Надвірнянського районного суду позов позивача [PERSON] задоволено, та вирішено стягувати з відповідача у користь позивача на утримання дочки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення 17.12.2018 судом видано виконавчий лист № 348/772/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказаний виконавчий лист було звергнуто до примусового виконання (виконавче провадження № 58045163). Божник матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно розрахунку державного виконавця вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 81614 грн., яка утворилась за період з квітня 2018 року по вересень 2023 року. При цьому боржник є працездатним та має можливість отримувати дохід для виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дітей. Домовленості про сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів утворилася заборгованість в сумі 81614 грн., тому зідно з розрахунком заборгованості неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2023 року, сума неустойки (пені) становить 15832,31 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15832,31 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею витрати на правничу допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що він завжди добровільно надавав кошти на утримання дочки, купляв все необхідне, зокрема одяг, взуття, іграшки, надавав кишенькові кошти. Також він завжди намагався вчасно сплачувати аліменти. У періоди, коли він не платив аліменти, у нього не було реальної можливості для підробітку, оскільки в Україні почалась війна. Крім того у нього відсутній боргу по сплаті аліментів. Зазначив, що він не відмовляється від сплати пені, однак просить зменшити розмір пені, вказаний позивачем, оскільки такий розмір пені є для нього непомірним. Також просить зобов`язати позивачку надати йому банківські реквізити для оплати пені, оскільки надати такі реквізити в добровільному порядку позивачка відмовляється. Крім того він заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки вони не були доцільними, адже позивачка могла звернутись безпосередньо до нього, і він добровільно б сплатив пеню. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення суду від 06.11.2018 (а.с. 6-7). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2018 у справі № 348/772/18 присуджено стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, до стягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 18.04.2018 (а.с. 6-7). На виконання вказаного рішення суду Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист від 06.11.2018 у справі № 348/772/18 (а.с. 8). Вказаний виконавчий лист стягувачем було звергнуто до примусового виконання, що підтверджується інформацією про виконавче провадження (ВП № 58045163) (а.с. 9-11). Згідно розрахунку зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Відділу ДВС у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вбачається, що сума коштів, яка підлягала стягненню по виконавчому листі № 348/772/18 від 17.12.2018, за період з 18.04.2018 по 14.09.2023, становить 81614,00 грн. Вказана сума заборгованості боржником [PERSON] сплачена у вересні 2023 року. Станом на 14.09.2023 заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 348/772/18 відсутня (а.с. 12). Згідно з розрахунком заборгованості неустойки (пені) у зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів [PERSON] , за період з квітня 2018 року по вересень 2023 року загальна сума неустойки (пені) становить 15832,31 грн. (а.с. 13). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статі 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19. Також Великою палатою Верхового суду у справі № 572/1762/15-ц (постанова від 25.04.2018) зроблено правовий висновок, згідно із яким при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, аліменти сплачував нерегулярно, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліменти. При цьому доказів невчасного виконання рішення суду із причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідачем не надано. Суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність у нього доходів, оскільки аліменти є власністю дитини, та законодавство України не містить положень щодо звільнення платника аліментів від обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини у разі відсутності доходів та тяжкого матеріального становища. Також суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він добровільно надавав кошти на утримання дитини, оскільки добровільне надання платником аліментів додаткових коштів на утримання дитини не звільняє його від обов`язку зі сплати розміру аліментів, встановленого рішенням суду. У зв`язку із наведеним суд вважає, що наведені відповідачем обставини не вказують на відсутність його вини у невчасній сплаті аліментів. Щодо посилання відповідача на необхідність зменшити йому розмір пені, встановлений позивачем, суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наданий стороною позивача, не надав власний контрозрахунок пені, та не довів обставини щодо об`єктивних причин неналежного виконання рішення суду зі сплати аліментів. Тому суд приймає до уваги розрахунок пені, наданий стороною позивача. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача пені за несплату аліментів згідно розрахунку, наданого стороною позивача. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліменти, внаслідок чого у нього виникала періодична заборгованість зі сплати аліментів (зокрема з квітня 2018 по грудень 2018 10800,00 грн., з січня 2019 по грудень 2019 9051 грн., з січня 2020 по грудень 2020 1899 грн., з січня 2021 по грудень 2021 630 грн., з січня 2022 по грудень 2022 10785,50 грн., з січня 2023 по вересень 2023 16116,50 грн.), тому зідно з розрахунком заборгованості неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів за період з квітня 2018 року по вересень 2023 року, загальна сума неустойки (пені) становить 15832,31 грн. При цьому суд враховує те, що розмір неустойки (пені) не перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, який згідно розрахунку державного виконавця станом на вересень 2023 становив 16116,50 грн. Тому з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 15832,31 грн. Щодо посилання відповідача у письмовій заяві про необхідність зобов`язати позивача надати йому банківські реквізити для оплати пені, суд зазначає, що згідно Закону України «Про виконаче провадження» питання щодо виконання рішення суду (в тому числі надання рахунків для сплати коштів) вирішується органом примусового виконання рішень в порядку виконавчого провадження. При цьому до повноважень суду не належить зобов`язувати сторону надати будь-які банківські реквізити для оплати коштів. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів, тощо). На підтвердження понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу, до матеріалів позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги № 831 від 29.09.2023, тарифи на правову допомогу (додаток № 2 до договору про надання правової допомоги), детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), та квитанцію до договору про надання правової допомоги серії АА № 456224 від 10.10.2023 (а.с. 15-18). Також в матеріалах справи наявні ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1051773 від 09.10.2023, та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 736 від 31.05.2010 (а.с. 5). Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~від 05.07.2012\~№ 5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Цивільний процесуальний\~кодекс України передбачає наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до п.п. 7.1., 7.3 договору про надання правової допомоги, гонорар є формою винагороди Бюро за виконання договору. Гонорар складається із: плати за фактично надану правову допомогу (фактично надані послуги); оплати за досягнення (повністю або частково) очікуваного клієнтом результату (так звана «плата за успіх»). Гонорар визначається погодинною ставкою, фіксованою сумою або в інший спосіб згідно встановлених Бюро тарифів на правову допомогу (додаток № 2 до договору). Згідно тарифів на правову (правничу) допомогу, гонорар згідно умов договору № 381 від 29.09.2023 складає: 1.надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань 1000 грн. за 1 годину роботи; 2.складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру 1000 грн. за 1 годину роботи; 3.представництво інтересів у судах 1000 грн. за 1 годину роботи. Згідно детального опису виконаних робіт (наданих послуг), та квитанції до договору надання правової допомоги, перелік виконаних робіт (наданих послуг) складає: 1.складання проекту розрахунку пені за прострочення боржником [PERSON] сплати аліментів у ВП № 58045163 1 год. роботи (1000 грн.); складання проекту позовної заяви від 10.10.2023 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів 2 год. роботи (2000 грн.). Загальна вартість послуг з надання правової допомоги складає 3000 грн. Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Стороною позивача у позові було заявлено орієнтовну суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Таким чином вказаний розмір судових витрат в сумі 3000 грн. погоджений між адвокатом та позивачем. Факт надання послуг підтверджується детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), в якому зазначено зміст та обсяг наданих послуг. При цьому Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зробила правовий висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи не залежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Таким чином\~суд вважає,\~що доводи\~сторони позивача\~щодо співмірності\~судових витрат\~на правову\~допомогу є\~обґрунтованими.\~При цьому\~стороною відповідача\~не надано жодних доказів на доведення неспівмірності витрат на правову допомогу, понесених позивачем. Посилання відповідача на те, що витрати позивача на правничу допомогу були доцільними, оскільки позивачка могла звернутись безпосередньо до нього, і він добровільно б сплатив пеню, суд вважає голослівними та такими, що не грунтуються на нормах закону. Висновки суду: Таким чином\~суд,\~оцінюючи в\~сукупності обставини\~справи та\~досліджені докази,\~дійшов висновку\~про задоволення\~позову та\~стягнення з\~відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2018 по вересень 2023 в розмірі 15832,31 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, та 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 189, 195, 196 СК України, ст. 614 ЦК України,

Outcome: approved