Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в 1/3\~частці від\~всіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2016 року по 10.04.2023 року. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому позивач вирішила вирішити вказане питання в судовому порядку. Відповідач працює, отримує заробітну плату, нікому аліменти не сплачує. Позивач не в змозі самостійно забезпечити дітей в повній мірі. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом до відповідача. Ухвалою суду від 18.12.2023 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, звернулася з заявою в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечила. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03.03.2016 року по 10.04.2023 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2023 року було розірвано. (а.с.\~5). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.07.2012 рок та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.2020 року (а.с. 3,4). Діти проживають разом з матір`ю та фактично перебувають на її утриманні, відповідач як батько дитини матеріальної допомоги на їх утримання регулярно не надає, що підтверджується довідкою виданою позивачу військовою частиною [NUMBER] від 17.11.2023 року за № 501 (а.с. 6). Дана обставина визнається відповідачем та не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне\~становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особу платника аліментів, яка являється молодою людиною працездатного віку, визнання позову відповідачем. На підставі\~викладеного,\~враховуючи повне\~визнання відповідачем\~позову,\~обов`язок обох\~батьків утримувати\~дитину до\~її повноліття,\~розмір гарантованого\~законодавством України\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку,\~те,\~що відповідач\~здорова,\~працездатна особа\~та має\~можливість надавати\~матеріальну допомогу,\~а дитина\~потребує такої\~допомоги,\~суд прийшов\~до висновку\~про задоволення\~позову про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліментів на\~утримання дітей\~в розмірі\~1/3\~частки від\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 29.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Відповідно до ст.ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 536,80 гривень судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені в якості судових витрат в розмірі 1 000 гривень на професійну правничу допомогу, договір-квитанція № 150 від 29.11.2023 року (а.с. 7). На підставі викладеного та

Outcome: approved