Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] (далі по тексту-позивач) звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "УНІКА" (далі по тексту-відповідач) про стягнення страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що позивач, починаючи з 22.09.2020р. є власником транспортного засобу автомобіля AUDI А3, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , а також вигодонабувачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 01.10.2020р. на підставі Додаткової угоди від 19.01.2021р. до вказаного договору. 31.12.2020р. відбулося повне конструктивне знищення автомобіля позивача внаслідок дії вогню, про що страховиком було заведено справу №00396150. Позивач вважає, що при настанні страхового випадку відповідач має обов?язок сплатити на його користь страхове відшкодування в розмірі 622 600 грн. Так, позивач після настання страхового випадку звернувся до ПАТ «СК «УНІКА» із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування. Проте, листом від 09.07.2021р. вих.№1994 відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування. Позивач в свою чергу вважає, що відмова відповідача є безпідставною у зв`язку із чим, просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 622 600 грн. в рахунок страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.12.2021р. відкрито провадження у справі. 31.01.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає, оскільки вбачає їх необґрунтованими та неправомірними. Представник відповідача наголошує увагу на тому, що позивачем нe надано жодних доказів, які б доводили обставину повідомлення страховика у визначений в договорі строк про передачу транспортного засобу у користування іншої особи, у заставу, про перебування автомобіля у арешті, а також про ту обставину, що щодо автомобіля порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 289 КК України «Незаконне заволодіння». Крім того, як вбачається з інформації контакт-центру ПрАТ «СК «УНІКА», повідомлення до цілодобового інформаційного центру надійшло 02.01.2021р. о 18:56 год. про подію, що мала місце 31.12.2020 р. о 03:00 год. У відзиві також наголошено увагу на тому, що позивач не наділений правом отримання страхового відшкодування, оскільки страхувальник [PERSON] при укладенні договору страхування визначив Вигодонабувачем себе, водночас, договором не встановлено права страхувальника призначати Вигодонабувача після настання страхового випадку, а тому Додаткова угода №1 від 19.01.2021р. про визначення Вигодонабувачем [PERSON] є нікчемною з моменту її укладення. Не погоджуючись з вказаними доводами представника відповідача, представник позивача подав відповідь на відзив, в якій наголосив на належності позивача за позовною вимогою та наголосив, що поведінка відповідача щодо невизнання підписаної від його імені тим же представником та скріпленою печаткою товариства Додаткової угоди №01 від 19.01.2021р. до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 08.10.2020р. з підстав відсутності в представника необхідних повноважень є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці та не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, оскільки інша сторона, розумно покладається на них, виходячи з попередніх дій відповідача, зокрема, прийняття до виконання відповідачем Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО», який було підписано зі сторони ПрАТ «СК «УНІКА» представником Павелківим А.С. Представник позивача також наголошує на презумпцію правомірності правочину, оскільки Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» та Додаткова угода до нього є дійсними, жодних доказів на спростування такої презумпції на підставі рішення суду, яке набрало законної сили чи в силу прямої вказівки закону відповідачем не надано. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.05.2022р. цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, передано до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2022р. цивільна справа надійшла до провадження судді Романишеної І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 20.06.2022р. цивільну справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.11.2022р. частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 20.02.2023р. закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.03.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, оскільки додаткова угода до договору страхування була визнана недійсною рішенням суду, а тому [PERSON] є неналежним позивачем. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, аргументи учасників судового розгляду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу марки AUDI А3 2015, [NUMBER] , дата реєстрації 22.09.2020р., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Судом встановлено, що 08.10.2020р. між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 (далі по тексту - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом AUDI А3 2015, [NUMBER] . Відповідно до пункту 3 договору, Вигодонабувачем призначено [PERSON] . Пунктом 5 договору визначено, що до страхових випадків, які підлягають відшкодуванню, віднесено незаконне заволодіння, ДТП, протиправні дії третіх осіб, стихійне лихо, пожежа, інші випадки. Загальна страхова сума за договором становить 622 600 грн. (пункт 8 договору). У преамбулі вказаного договору зазначено, що страхування здійснюється на умовах цього договору, Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) ПрАТ «СК «УНІКА», що розміщені на сайті страховика, умови страхування є невід`ємною частиною Договору страхування. У пункті 11.4 умов страхування, які є невід`ємною частиною вказаного договору, страхувальник ( [PERSON] ) має право одержати будь-які роз`яснення щодо правил та умов договору; у разі настання страхового випадку одержати від страховика страхове відшкодування згідно з умовами договору; ініціювати внесення змін у договір згідно з умовами договору; достроково припинити дію договору в порядку, передбаченому договором; вимагати від страховика дотримання конфіденційності щодо будь-якої інформації стосовно умов договору; оскаржити в порядку, передбаченому законом, відмову Страховика у виплаті страхового відшкодування або розмір страхового відшкодування, виплаченого Страховиком; отримати дублікат договору в разі його втрати, при цьому, з моменту видачі дубліката втрачений примірник договору є недійсним; при укладанні Договору призначити вигодонабувача (вигодонабувачів). Згідно з пунктом 10.7. умов страхування, внесення змін і доповнень до договору можливе лише за взаємною письмовою згодою страховика та страхувальника. Будь-які зміни, доповнення до договору оформляються відповідними додатковими угодами до договору, які після підписання стають його невід`ємними частинами. 19.01.2021р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (в особі гр. [PERSON] ) було укладено Додаткову угоду № 01 до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091, відповідно до якої було змінено Вигодонабувача за договором на [PERSON] . Вказана угода є невід`ємною частиною договору та набула чинності з 19.01.2021р. (пункт 2 Додаткової угоди № 01). В свою чергу, 05.01.2021р. ПАТ «СК «УНІКА» отримало заяву за №00396150 від [PERSON] про подію з ознаками страхового випадку, в якій останній повідомив, що 31.12.2020р. о 03.00 год. у м.Дубно по вул. Тараса Бульби сталось загоряння в гаражі, де зберігався автомобіль, в результаті чого застрахований транспортний засіб AUDI А3 2015, [NUMBER] зазнав пошкоджень (тотальне знищення). За вказаним фактом було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020180040000799, внесеному до ЄРДР 31.12.2020р. Відповідно до звіту №8482 від 18.01.2021р. вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу AUDI А3 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 523 930,00 грн. Листом від 09.07.2021р. за вих.№1994 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки страховика не було проінформувано при укладенні договору та під час його дії про обставини, які суттєво вплинули на ступінь страхового ризику, а саме, не було повідомлено в момент укладання договору про те, що автомобіль AUDI А3 2015, [NUMBER] було викрадено, що він перебуває у розшуку, а в подальшому щодо арешту автомобіля. Крім того, з інформації контакт-центру ПрАТ «СК «УНІКА», повідомлення до цілодобового інформаційного центру надійшло 02.01.2021р. о 18:56 год. про подію, що мала місце 31.12.2020р. о 03:00 год., тобто з порушення строків повідомлення про настання події, визначених у п. 5.1.3 договору. В свою чергу, позивач не погоджується з вказаною відмовою відповідача, посилаючись на те, що він є Вигодонабувачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 01.10.2020р. на підставі Додаткової угоди №01 від 19.01.2021р., а також на те, що при настанні страхового випадку відповідач має обов?язок сплатити на його користь страхове відшкодування в межах встановленої п. 6.5. договору страхової суми в розмірі 622 600 грн., звернувся до суду на захист порушеного права. Натомість сторона відповідача не погоджується з доводами сторони позивача та наголошує увагу на тому, що [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки не є Вигодонабувачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 01.10.2020р., оскільки Додаткова угода №01 від 19.01.2021р. була визнана недійсною рішенням суду, яке набрало законної сили. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні положення законодавства в сфері договірних зобов`язань з приводу страхування, які були чинними на момент настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів Згідно ст. 6. Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Положеннями ст.988 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.979 ЦК України та 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В ч. 1 ст. 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового оборот). Відповідно до ч. 1 ст. 985 ЦК України та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Як вбачається з матеріалів справи Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091, є двостороннім та укладеним між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник), при цьому, Вигодонабувачем у договорі визначено саме Страхувальника, якого в подальшому було змінено на [PERSON] на підставі Додаткової угоди №01 від 19.01.2021р. Перевіряючи доводи представника відповідача про визнання недійсною в судовому порядку вказаної додаткової угоди, судом було з`ясовано, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.11.2023р. у цивільній справі №569/3223/23 задоволено позов ПАТ Страхова компанія "УНІКА" до [PERSON] , [PERSON] та визнано недійсною Додаткову угоду № 01 від 19.01.2021р. до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 08.10.2020р., укладену між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» та [PERSON] (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114913169). Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю». Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З відомостей, які містяться в ЄДРСР вбачається, що вказане рішення не оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 18.12.2023р., при цьому, представник позивача та відповідача у судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідне рішення суду не було оскаржено. Зокрема у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 13.11.2023р. у цивільній справі №569/3223/23 зауважено, що в силу вимог частини четвертої статті 3 Закону України "Про страхування" страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Пунктом 11.4 умов Договору, сторонами погоджено права страхувальника, в тому числі право лише при укладенні договору призначати вигодонабувача. Окрім того, згідно розділу 2.5 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (п.2.4 правил з урахуваннямзмін), які згідно договору також застосовуються до регулювання спірних відносин, при укладенні договору страхування страхувальник може призначити фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків в результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінити їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено Договором страхування. Договором, укладеним між сторонами, не передбачено право страхувальника змінити вигодонабувача після настання страхового випадку. Таким чином, як в силу вимог, встановлених законодавством так і за умовами договору заміна вигодонабувача у договорі могла відбутися виключно до настання страхового випадку, однак спірна додаткова угода, якою замінено вигододонабувача була укладена вже після настання страхового випадку, що свідчить про її невідповідність законодавству та є самостійною підставою для визнання її недійсною. Суд, враховує, що згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд зауважує, що за загальним правилом, договір як універсальний регулятор приватних відносин, є підставою для встановлення (зміни чи припинення) приватних прав і обов`язків та інших наслідків саме для його сторін. Тобто, регулююча сила договору стосується його сторін. В даному випадку, презумпція правомірності Додаткової угоди № 01 від 19.01.2021р., відповідно до якої Вигодонабувач за Договором №836001/4605/0000091 від 08.10.2020р. був змінений на позивача, була спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а тому відповідне право на виплату страхового відшкодування за умовами договору має саме сторона відповідного правочину . Суд зауважує, що документів, якими б [PERSON] уповноважив [PERSON] на звернення до суду з даним позовом матеріали справи не містять. При цьому, з проведеного аналізу відповідного договору не вбачається, що договірні зобов`язання між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник) виникли на користь позивача, а тому суд, враховуючи принцип свободи договору, презумпцію правомірності правочину, не вбачає жодних правових підстав для стягнення страхового відшкодування на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9). У пункті 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити». З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені в результаті розгляду фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність ініціатором позову порушення його прав та інтересів за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №836001/4605/0000091 від 08.10.2020р., а тому приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed