Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачок на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що судовими наказами Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року, 07 грудня 2022 року з позивача на користь відповідачок стягуються аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує на те, що на момент винесення вищевказаних судових наказів він був і є працевлаштованим, отримує постійний дохід, однак судом не було враховано, що на його утриманні перебувають непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи, а також непрацездатний батько, який є пенсіонером за вислугою років та хворіє, у зв`язку з чим потребує стаціонарного лікування двічі на рік, внаслідок чого матеріальний стан позивача погіршився, тому виникла необхідність у зменшенні розміру стягуваних за вказаними судовими наказами аліментів, які слід стягувати щомісячно на користь відповідачок на утримання вказаних дітей до дітьми повноліття у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом. 16 січня 2024 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги, заявлені позивачем, є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню посилаюсь на те, що батьки позивача, які перебувають на його утриманні, отримують відповідну соціальну допомогу держави у вигляді пенсії та обґрунтування позивача щодо неврахування судом під час винесення судових наказів обставин, що підтверджують зміну сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки така підстава не передбачена діючим законодавством та сталою судовою практикою. Просила відмовити у задоволенні позову. Позивач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки, однак у судове засідання не з`явилась, але у відзиві просила суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їй судових повісток, однак у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила суд про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог заперечувала. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати неповнолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 травня 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] (а. с. 4, 5), позивач у справі, та [PERSON] (а. с. 19, 20, 43, 44), відповідачка у справі, є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а. с. 6). Як вбачається з судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року (справа № 492/333/21), з [PERSON] , позивача у справі, на користь [PERSON] , відповідачки у справі, стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 26 березня 2021 року, та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а. с. 8-10). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , позивач у справі, та [PERSON] (а. с. 21, 22, 47), є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а. с. 7). На підставі судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 07 грудня 2022 року (справа № 492/1053/22), з [PERSON] , позивача у справі, на користь [PERSON] , відповідачки у справі, стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 24 листопада 2022 року, та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а. с. 11-12). Відповідно до довідки № Т4-1-15/25 від 17 січня 2023 року, виданої Виробничим підрозділом «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», [PERSON] , позивач у справі, з 06 квітня 2005 року по теперішній час є офіційно працевлаштованим у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» і займає посаду машиніста тепловоза у відділі цеху № 81, та за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримав дохід у розмірі 219909,10 грн. без вирахування податків та військового збору (а. с. 13-14). Як вбачається з довідки серії МСЕ № 083915 від 24 листопада 2004 року, виданої Одеським обласним бюро медичних експертиз, [PERSON] , яка є матірю [PERSON] , позивача у справі, є інвалідом ІІ групи безстроково (а. с. 15) Згідно з висновками лікаря [PERSON] від 11 липня 2018 року, лікаря [PERSON] , випискою з історії хвороби № 3077/16 від 28 травня 2015 року, виданої державною установою «Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , який є батьком [PERSON] , позивача у справі, встановлено наступні діагнози: «Яскраво виражений остеопороз. Сколіоз. Остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта із наявністю протрузій дисків L1-S1. Грижі дисків L4-S1 крижово-здухвинних зчленувань. Неповна люмболізація S1 хребців»; «Стенокардія напруги ФК. Постінфарктний і дифузний кардіосклероз. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Недостатність МК І ступені. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії ІІ ступені» (а. с. 16, 17, 18). За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Згідно з вимогами частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу положень ст. 18 Конвенції про права дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1, 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із положень\~частини 1\~статті 183\~СК України\~слідує,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Рішення про стягнення аліментів на утримання дитини судом може бути прийнято у наказному провадженні чи у позовному. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у справі № 715/2073/20 (постанова від 28 травня 2021 року) про зменшення розміру аліментів перевіряв розмір аліментів, що стягується на підставі наказу, зазначивши таке: «Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до судового наказу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року у справі № 715/1188/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства…». Тобто, правильність розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, є предметом перевірки судом при вирішенні справи за позовом про зменшення розміру аліментів. Отже будь-який інший розмір аліментів, крім передбаченого вказаною нормою, у наказному провадженні не може бути стягнутий. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Згідно вимог частини 3 статті 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Судовий наказ, виданий відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, набирає законної сили у день його видачі (стаття 172 ЦПК України). Відповідно до частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Отже, судовий наказ про стягнення аліментів, на відміну від рішення суду, прийнятого у позовному провадженні, видається судом без встановлення будь-яких обставин та аналізу матеріального стану стягувача, платника, стану здоров`я дитини (дітей) та платника аліментів та не може бути оскаржений. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у разі, якщо подана до суду заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявник приховав від суду обставини, визначені статтею 182 СК України, які необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів, зокрема наявності у боржника непрацездатних батьків, розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів відповідно до частини 7 статті 170 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд повинен з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, суд може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобов`язаний це зробити. Судом встановлено, що першим судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року з [PERSON] , позивача у справі, стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Другим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 07 грудня 2022 року, з [PERSON] , позивача у справі, стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Отже, загальний розмір стягнутих з [PERSON] , позивача у справі, на двох дітей аліментів становить 2/3 часток, що перевищив допустимий розмір стягнення у 50 % від доходу боржника. У [PERSON] , позивача у справі, на утриманні перебувають непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи, а також непрацездатний батько, який є пенсіонером та потребує лікування у зв`язку з хворобою, внаслідок чого матеріальний стан позивача погіршився. Позивач працює та за період з січня 2022 року по грудень 2022 року нараховано сукупного доходу у розмірі 219909,10 грн. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що судом встановлено стягнення на користь відповідачок на підставі двох судових наказів аліментів з позивача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі доходів боржника, що перевищує визначений п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України розмір вимоги, за якою може бути виданий судовий наказ, а також неможливість захисту інтересів боржника іншим шляхом, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання двох дітей, до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину. У зв`язку зі зміною розміру аліментів за судовими наказами Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року, 07 грудня 2023 року, якими з позивача на користь відповідачок стягуються аліменти на утримання дітей, суд дійшов висновку, що зазначені судові накази підлягають відкликанню з виконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] так як зібрані у справі докази вказують на те, що судом видані два судових наказів від 06 квітня 2021 року, 07 грудня 2023 року про стягнення з позивача аліментів на утримання двох дітей, загальний розмір яких становить 2/3 часток, що перевищує допустимий розмір стягнення у 50 % від доходу боржника, а також змінився матеріальний стан позивача. Суд дійшов висновку, що доводи, приведені [PERSON] , відповідачкою у справі, у відзиві на позов, можуть бути підставою для подачі позову про збільшення розміру аліментів або ж стягнення додаткових витрат на дитину. Суд зазначає, що наявне рішення суду не є перешкодою для застосування в подальшому положень статті 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, за заявою сторін у справі визначений рішенням суду розмір аліментів може бути змінений. На підставі статті 51 Конституції України, статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», статей 141, 150, 155, 180, 181, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved