Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

14 грудня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа №205/5198/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів, яким було відмовлено [PERSON] у задоволені позовних вимог. 18 грудня 2023 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Юрко О.С. про ухвалення додаткового судового рішення, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач змушений був скористатися послугами адвоката з метою належного представництва його інтересів під час судового розгляду справи в суді, а 12 червня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Юрко О.С. укладено договір №26/06 про надання правової допомоги. Вказує, що про витрати на професійну правничу допомогу відповідач заявляв у відзиві на позовну заяву і вартість послуг адвоката склала 14 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт та квитанцією. Представником [PERSON] - адвокатом Щербініним Ю.І. було подано до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви, в обґрунтування зазначивши, що у долученому акті №1 приймання-передачі наданих послуг перераховані у ньому послуги за своїм змістом та характером є однотипними, а представник відповідача у зазначеному акті не вказала розрахунок понесених стороною витрат за наданими послугами. Крім того, представник відповідача на стадії слухання справи надаючи відзив на позовну заяву вказала, що орієнтовний розмір судових витрат буде заявлено у порядку визначеному процесуальним законодавством, та з іншими заявами щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу під час слухання справи не звератлась. Посилається на те, що оскільки акт приймання-передачі правничої допомоги і зміст договору не містять розрахунку послуг як у загальному, так і в конкретному вигляді, що входили до обсягу наданої правової допомоги, а містить виключно загальний розмір гонорару, що позбавляє їх можливості спростувати ймовірну неспівмірність таких витрат. [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились, лише представником Щербініним Ю.І. було подано до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат. Від [PERSON] та його представника - адвоката Юрко О.С. надійшли заяви в яких вони просили розглядати заяву без їх участі, та задовольнити її, а представником окремо було зазначено про необхідіність врахування того, що [PERSON] повторно ініціює судовий процес за однаковими вимогами і підставами звернення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву представником відповідача було зазначено, що розрахунок витрат на правову допомогу буде наданий в порядку, визначеному ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній цивільній справі на підставі договору №26/06 про надання правової допомоги від 12 червня 2023 року надавала адвокат Юрко О.С., яка також діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2325, виданого Дніпропетровською обласною КДКА 20 червня 2011 року, та ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ №1206470 від 15 червня 2023 року (а. с. 40, 41, 146). Згідно із положеннями п. п. 1, 5 вищевказаного договору предметом даного договору є захист прав та законних інтересів замовника з боку адвоката по представленню інтересів [PERSON] у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, Дніпровському апеляційному суді, використовувати всі передбачені чинним законодавством України способи і методи захисту прав і інтересів замовника, з метою з`ясування та встановлення обставин, що мають значення для позитивного вирішення справи на користь замовника, а замовник зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг. Замовник погоджується з проведенням інших витрат, платних послуг (проведенням досліджень тощо), витрат пов`язаних з відрядженням адвоката у зв`язку з виконанням умов цього договору, компенсує їх адвокатові, за попередньою згодою замовника, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результативність виконаних функцій захисту. Разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення представником Юрко О.С. було надано до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №26/06 від 12 червня 2023 року на суму 14 000 грн. і складений 14 грудня 2023 року акт №1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого за період дії договору №26/06 про надання правової допомоги від 12 червня 2023 року були надані та виконані юридичні послуги: проведена перевірка на відповідність вимогам діючого законодавства України документів клієнта щодо захисту його прав з приводу заявлених позовних вимог до нього про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на дітей; проведений аналіз судової практики щодо правовідносин, які виникли у зв`язку із заявленими вимогами [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; копіювання документів для складання відзиву на позовну заяву та заяви про витребування доказів по справі; підготовлення та направлення сторонам по справі й до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відзиву від імені клієнта на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів та заяви про витребування доказів по справі; ознайомлення з отриманою клієнтом відповіддю на відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; підготовлення та направлення сторонам по справі й до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заперечень на відповідь на відзив [PERSON] від імені клієнта на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; надання консультацій клієнту з приводу дачі пояснень в суді під час розгляду справи по суті за попередньо погодженою позицією клієнта по захисту своїх прав та інтересів, та безпосередня участь у судових засіданнях представником в суді, на суму 14 000,00 грн. (а. с. 147-148). Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 зазначив про те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем [PERSON] послуг від адвоката Юрко О.С. щодо надання правової допомоги в цій справі. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, та враховуючи правову позицію Верховного Суду і практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 14 000 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Приписами п. п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Суд звертає увагу також на те, що з наданого до суду акту №1 приймання-передачі наданих послуг, який складено 14 грудня 2023 року, вбачається узагальнений перелік узгоджених сторонами послуг, без будь-якого підтвердження кількості витраченого представником часу на їх здійснення та їх вартість. Крім того, проведення перевірки на відповідність вимогам діючого законодавства України документів клієнта щодо захисту його прав з приводу заявлених позовних вимог до нього про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на дітей; проведення аналізу судової практики щодо правовідносин, які виникли у зв`язку із заявленими вимогами позивача [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; копіювання документів для складання відзиву на позовну заяву та заяву про витребування доказів у справі, не може бути віднесено до видів правової допомоги в розумінні ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при цьому, адвокатом надавалась юридична послуга з підготовки та направлення сторонам у справі і до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відзиву від імені клієнта на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів та заяви про витребування доказів у справі. Також враховуючи, що адвокатом надана юридична послуга - «підготовка та направлення сторонам у справі і до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заперечень на відповідь на відзив від імені клієнта на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей», то «ознайомлення з отриманою клієнтом відповіддю на відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про зміну (встановлення) способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей» не можна вважати окремою юридичною послугою, оскільки ознайомлення з відповіддю на відзив є складовою підготовки заперечень на відповідь на відзив. Окрім того, суд враховує, що 12 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що фактично правова допомога у цій справі все ж була надана, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та відмову у задоволенні позовних вимог, а також заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення представника [PERSON] - адвоката Щербініна Ю.І., суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн., які є співставними з обсягом і змістом наданих послуг.

Outcome: partial