Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У вересні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення втрат від інфляції в розмірі 36789 грн. 80 коп., три відсотки річних в розмірі 10670 грн. 06 коп., а всього 47459 грн. 86 коп., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правову допомогу. Позов мотивовано тим, що 29.03.2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АМ/3371566. 25.11.2018 року в м. Бобринець сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Мерседес, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року по справі №383/1362/18 ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі договору страхування та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий актовий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 99000 грн. 22.06.2020 року Бобринецький районний суд виніс рішення у справі №383/255/20 про відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «УНІКА» з [PERSON] в розмірі 99000 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/255/20 виконано частково в примусовому порядку на загальну суму 98038 грн. 41 коп. Задовольняючи позов Бобринецький районний суд встановив, що у даному випадку відшкодування шкоди має здійснюватися в грошовому виразі, оскільки в межах розгляду справи №383/255/20 позивач обрав саме грошовий спосіб відшкодування збитків. При цьому, грошове зобов`язання у правовідносинах відшкодування збитків не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання по відшкодуванню збитків. Посилаючись на викладене, ст.625 ЦК України, позивач вказує, що отримав право на стягнення з відповідача інфляційних втрат від знецінення грошової одиниці України, внаслідок інфляційних процесів в державі та 3% річних. За період з 21.12.2018 року по 22.02.2022 року збитки від інфляції склали 2346 грн. 53 коп. За аналогічний період 3% річних складають 9430 грн. 77 коп. За період з 22.02.2022 року по 08.08.2022 року збитки від інфляції склали 13176 грн. 07 коп. За аналогічний період 3% річних складають 1222 грн. 94 коп. За період з 08.08.2022 року по 16.09.2022 року збитки від інфляції склали 150 грн. 20 коп. За аналогічний період 3% річних складають 16 грн. 35 коп. А всього 47459 грн. 86 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.39-40). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частин вимог позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності на наявними матеріалами справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 14.11.2023 року, 14.12.2023 року, 16.01.2024 року не з`явився, про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином\~шляхом направленняухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. Поштова кореспонденція на судові засідання 14.11.2023 року, 16.01.2024 року була повернута без вручення з відмітками установи поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.06.2020 року по справі №383/255/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в порядку регресу майнову шкоду в розмірі 99000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується його копією (а.с.13-15). Судом у справі №383/255/20 встановлено, що 29 березня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3371566, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль ВАЗ 21074 державний номерний знак [NUMBER] . 25 листопада 2018 року на вул. Садова в м. Бобринець Кіровоградської області відповідач [PERSON] , керуючи забезпеченим транспортним засобом ВАЗ 21074 державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML 250 Bluetec державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого самовільно залишив місце події, що встановлено з довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3018337384085477 від 25.11.2018 року, виданої Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області та постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року відповідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП. 26 листопада 2018 року [PERSON] , власник транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 250 Bluetec, державний номерний знак [NUMBER] , звернулася з заявою до ПрАТ «СК «УНІКА» про виплату матеріального збитку отриманого у зв`язку з ДТП, що сталася 25.11.2018 року та відповідно звіту №137/18 про оцінку автомобіля від 07.12.2018 року та страхового акту/наказу №00280340 від 20 грудня 2018 року, та платіжного доручення № 060770 від 21.12.2018 року, позивачем [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.06.2020 року виконано частково в примусовому порядку, що підтверджується копіями платіжних доручень №14995 від 22.02.2022 року на суму 10433 грн. 67 коп., №20151 від 05.08.2022 року на суму 27120 грн. 66 коп., №20235 від 08.08.2022 року на суму 56396 грн. 85 коп., №22117 від 16.09.2022 року на суму 4008 грн. 84 коп., № 23093 від 08.11.2022 року на суму 78 грн. 39 коп., в всього на загальну суму 98038 грн. 41 коп. (а.с.17-21). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року у справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст.625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з відшкодування страховику (позивачу) виплаченої ним суми страхового відшкодування, у розмірі встановленому судовим рішенням у справі №383/255/20, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом, загальний розмір збитків від інфляції за період за період з 21.12.2018 року по 16.09.2022 року склав 36789 грн. 80 коп.; загальна сума трьох відсотків річних за аналогічний період склала 10670 грн. 06 коп., а всього 47459 грн. 86 коп. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір доручення №ЮК/СУ на правові послуги від 02.09.2019 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Старк Україна» (а.с.25-26); додаткову угоду №2 від 02.01.2023 року до договору доручення №ЮК/СУ від 02.09.2019 року (а.с.27); договір №1/23ю про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладений між адвокатським бюро «Білий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Старк Україна» з додатком №1 (а.с.28-31); акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №24034/1 від 31.08.2023 року до Договору про надання правової допомоги №1/23ю від 02.01.2023 року (а.с.32). Склад та розмір витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем суду не надано. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2684 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Outcome: approved