Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 квітня 2009 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] та в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 379. У даному шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис за № 2342, та син [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис за № 650. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Проти примирення позивачка категорично заперечує. Ухвалою судді від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/20189/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених; строк на примирення просила не надавати. Суду повідомила, що з серпня місяця вони з відповідачем проживають окремо, оскільки у них різні характери, не можуть знайти спільної мови. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 2009 року, сторони 30 квітня 2009 року зареєстрували шлюб про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис № 379. У шлюбі в сторін народилися: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 11 30 вересня 2009 pоку Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 28 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 536,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 536,80 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved