Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/9 частин домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований та проживав батько [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із частини вказаного домоволодіння, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 12 квітня 1989 року, що видане виконавчим комітетом Новоушицької районної ради. Позивачка є спадкоємцем за заповітом від 04 грудня 2013 року та у встановлений строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на домоволодіння у зв`язку із тим, що у спадковому майні не виділена частка померлого спадкодавця. Погосподарський двір за вказаною адресою у 1991 році складався із [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (онуки). Таким чином, кожному із них, як члену колгоспного двору, належало право власності на 1/3 частини домоволодіння. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , тому на момент своєї смерті йому належала частка 2/3 у праві власності на домоволодіння. Окрім того, [PERSON] є непрацездатною особою, спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Їх сестра [PERSON] спадщину не прийняла. Отже, розмір частки, при спадкуванні за законом, після смерті [PERSON] складає 2/3:3=2/9, тоді розмір обов`язкової частки, що належать [PERSON] складатиме 2/9:2 = 1/9. За таких обставин, розмір частки, яку позивач успадковує після смерті батька становитиме 2/3-1/9=5/9. Ухвалою суду\~від 13\~вересня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про таке, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] (а.с.10 на звороті). Згідно із запису у погосподарській книзі № 7 за 2001-2005 роки за погосподарським номером особовий рахунок [NUMBER] [ADDRESS] , рахувалися: голова двору [PERSON] , його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.8 на звороті, 10). [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). На день смерті, [INFO] , [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.13). [PERSON] заповів усе своє майно позивачці (а.с.14). На праві особистої власності [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] , який належав до колгоспного двору (а.с.16, 18). [PERSON] належали земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,55 га для ведення особистого селянського господарства, ділянка приватизована не була, кадастровий номер не присвоювався (а.с.15 на звороті). Позивачка є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.11, 12, 43, 44). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] , становить 99265,00 гривень (а.с.9). Із матеріалів спадкової справи № 2/2023 заведеної після смерті [PERSON] видно, що із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Також, до нотаріуса подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] , як спадкоємець за законом. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частки, а [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частки майна, яка належало [PERSON] , а саме: земельних ділянок та неодержаної пенсії (а.с.38-66). Із матеріалів спадкової справи № 98 видно, що після смерті [PERSON] до нотаріуса подав заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримав свідоцтва на земельну ділянку та грошові заощадження (а.с.91-100). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не виділена частка спадкового майна спадкодавця у колгоспному дворі (а.с.17). Вказана відмова нотаріуса стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (ч. 1 ст. 112 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі ст. 123 ЦК УРСР частка члена\~колгоспного двору\~в майні\~двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВС України N 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей\~17,\~18\~Закону «Про\~власність» (\~697-12\~)\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б)\~розмір частки\~члена двору\~визначається виходячи\~з рівності\~часток \~усіх \~ його\~членів,\~включаючи неповнолітніх\~та непрацездатних.\~ Частку\~ працездатного\~ члена\~ двору\~ може\~ бути\~зменшено або\~відмовлено у\~її \~виділенні \~при \~недовгочасному \~його перебуванні\~у складі\~двору або\~незначній участі\~працею чи\~ коштами\~в господарстві\~двору.\~Особам,\~які вибули\~з членів\~ двору,\~ але\~ не\~втратили права\~на частку\~в його\~майні,\~вона визначається\~ виходячи\~з того\~майна двору,\~яке було\~на час\~їх вибуття\~і яке\~збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г)\~згідно зі\~ ст.4\~ Постанови\~ Верховної\~ Ради\~ України\~ «Про\~введення в\~дію Закону\~«Про власність»\~(885-12\~)\~загальні \~правила спадкування\~ щодо\~ частки\~ члена\~ колгоспного\~ двору\~в майні\~двору застосовуються\~з 1\~липня 1990\~року.\~ При\~спадкуванні після\~ смерті\~останнього \~члена \~колгоспного двору,\~ що\~мала місце\~до цієї\~дати,\~частка в\~майні двору,\~ належна\~особі,\~ яка\~вибула з\~членів \~двору,\~але не\~втратила на\~неї права\~на час\~смерті останнього\~члена двору,\~не входить\~до спадкового\~майна.\~ На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкове майном є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не його останнім членом; відповідачі по справі проти задоволення позовних вимог не заперечують, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Зібрані по\~справі докази\~вказують,\~що позивачка,\~як спадкоємець\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] прийняла\~спадщину.\~До складу\~спадщини після\~смерті [PERSON] \~серед іншого\~входять 5/9\~частини житлового\~будинку та\~господарських будівель\~в [ADDRESS] , відповідач цілком визнає позовні вимоги та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved