Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов мотивований тим, що згідно наказу № 53/к/тр «Про виконання обов`язків головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи» від 31.05.2022, [PERSON] , голова Вінницької міської медико-соціальної експертної комісії № 1, лікар терапевт, виконувала обов`язки головного лікаря - керівника Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, починаючи з 31 травня 2022 року. В цей період, будучи в.о. головного лікаря ВОЦ МСЕ [PERSON] видала наказ № 57/к/тр «Про оголошення догани [PERSON]» від 03.06.2022, згідно якого, - "У зв`язку з відсутністю на робочому місці 09 травня 2022 року з 08:00 по 11:30, що є грубим порушенням трудової дисципліни, а також порушенням посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку. На підставі ст.ст.139, 147 КЗпП України, вирішено оголосити [PERSON] , сестрі медичній старшій травматологічної МСЕК, догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці без поважних причин протягом 3 год. 30 хв. Підстава: 1. Акт про відсутність на роботі. 2. Письмове пояснення." Не погодившись із вказаним наказом, [PERSON] оскаржила в судовому порядку. За результатами розгляду справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 (справа № 127/14226/22) позовні вимоги [PERSON] задоволено. Скасовано наказ в.о. головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи [PERSON] №57/к/тр від 03.06.2022 "Про оголошення догани [PERSON] ". Стягнуто з Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи на користь [PERSON] 992,40 грн. понесеного судового збору. Крім того, додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2022, стягнуто з Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи на користь [PERSON] витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 10 000 грн. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 залишено без змін. Позивач зазначає, що обставина наявності вини, протиправних дій та шкоди завданої позивачу [PERSON] була встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 та постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023. Підставою видання наказу що оскаржувався, став Акт про відсутність на роботі. Проте, як вбачається зі змісту цього Акту, він складений о 10 год. 25 хв. про те, що « 09 травня 2022 року о 10 год. 25 хв. працівники спеціалізованої травматологічної МСЕК, а саме [PERSON] - голова МСЕК, [PERSON] - лікар ортопед-травматолог, [PERSON] - лікар-невропатолог, [PERSON] сестра медична старша, [PERSON] - реєстратор медичний були відсутні на робочому місці, в чому підписуємось: /підписи/», тобто в акті зафіксовано відсутність [PERSON] на робочому місці о 10 год. 25 хв., а не в період з 08 год. до 11 год. 30 хв., як про те зазначено у наказі про оголошення догани [PERSON] . Відтак суд першої інстанції та апеляційної інстанції дійшли до висновку, що роботодавцем не доведено факт відсутності [PERSON] на робочому місці 09.05.2022 з 08 год. до 11 год. 30 хв. Також у даній цивільній справі суди дійшли до висновку, що не має правового значення та не впливає на висновок про незаконність оголошення [PERSON] догани відповідь Пенсійного фонду України, на яку відповідач посилається як на підтвердження прогулу позивачки: лист № 457/03-02/02 від 04.08.2022 року, зі змісту якої слідує, що 09.05.2022 року виписки з акту огляду МСЕК пацієнтів не надходили. Дані порушення зі сторони роботодавця стали підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] у цивільній справ 127/14226/22. Позивач вважає, що в результаті неналежного виконання трудових обов`язків саме [PERSON] , як керівником, що полягали у видачі незаконного наказу та його подальшого скасування судом, позивачеві була завдана шкода, яка визначена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, що залишено в силі Вінницьким апеляційним судом. Загалом розмір шкоди становить 10 992,40 грн. Зазначає, що така шкода є прямою та дійсною, адже якщо б [PERSON] виконувала трудові обов`язки належним чином, не порушувала прав працівника [PERSON] дотримувалася норм КЗпП України, то вона б не винесла незаконний наказ по відношенню до [PERSON] . Відповідно, і судового спору щодо скасування такого наказу не було б та відповідно і шкоди завдано не було б. 14.07.2023 позивач виконав рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2022. Крім того позивач вказує на те, що [PERSON] була звільнена ВОЦ МСЕ 14 серпня 2023 року. Останні два місяці, які вона працювала - це лютий та березень 2023 року. Після цього, а саме з 24 березня по 14 серпня вона перебувала на лікарняних. А тому, при розрахунку середнього місячного заробітку [PERSON] бере до уваги останні два місяці її роботи у ВОЦ МСЕ. Згідно довідки про доходи ВОЦ МСЕ № 17 від 08 серпня 2023 року, - нарахована заробітна плата [PERSON] за лютий складала 12313,13 грн., за березень 2023 рік - 16657,88 грн. Таким чином, середній місячний заробіток [PERSON] становить 14 488 грн., що є більшим, аніж завдана нею позивачу шкода. Таким чином, позивач поніс шкоду у розмірі відшкодування [PERSON] судових витрат у розмірі 10 992,40 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того просить стягнути з відповідача на свою користь понесений судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 24.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила позовні вимоги залишити без задоволення. Свою позицію обґрунтувала тим, що в жодному із судових рішень ухвалених за результатами розгляду цивільної справи №127/14226/22, не зазначена конкретна вина [PERSON] при оголошенні догани [PERSON] та відповідно вважає, що відсутні законні підстави для стягнення з неї матеріальної відповідальності. Крім того зазначає, що в.о. головного лікаря ВОЦ МСЕ [PERSON]., яка є керівником та офіційним представником ВОЦ МСЕ, рішення по цивільній справі №127/14226/22 не оскаржувалося, тобто, на думку відповідача, позов керівником фактично було визнано разом із сумою витрат за оплату адвокатських послуг, але суму адвокатських послуг можна було б зменшувати шляхом її оскарження в суді першої та апеляційної інстанції, а не поспішати сплачувати її добровільно, тому в такому випадку вважає, що це вина та відповідальність виключно керівника ВОЦ МСЕ [PERSON] 29.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. 06.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення, в яких підтримала свою позицію зазначену у відзиві на позовну заяву. 13.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла письмові пояснення, у яких підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. 20.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшла відповідь на письмові пояснення, в яких підтримала свою позицію зазначену у відзиві на позовну заяву. Інших заяв по суті спору матеріали цивільної справи не містять. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, згідно наказу Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи за №53/к/тр від 31.05.2022, [PERSON] , голова Вінницької міської медико-соціальної експертної комісії №1, лікар-терапевт, приступила до виконання обов`язків головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи на період тимчасової непрацездатності [PERSON] з 31.05.2022 до дня фактичного його виходу на роботу (а.с. 9). Відповідно до наказу ВОЦ МСЕ за №57/к/тр від 03.06.2022, який підписано В.о. головного лікаря [PERSON], сестрі медичній старшій травматологічної МСЕК [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме через відсутність на робочому місці 09.05.2022 з 08:00 год. по 11:30 год., що є грубим порушенням трудової дисципліни, а також порушення п. посадової інструкції, п. Правил внутрішнього розпорядку. Підставою для оголошення догани були акт про відсутність на роботі та письмові пояснення (а.с. 10). Не погоджуючись із наказом про оголошення догани, [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про скасування наказу про дисциплінарне стягнення та за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, Вінницьким міським судом Вінницької області 20.10.2020 ухвалено рішення, яким скасувано наказ в.о. головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи [PERSON] №57/к/тр від 03 червня 2022 року "Про оголошення догани [PERSON] " та стягнуто з Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи на користь [PERSON] 992,40 грн. понесеного судового збору (а.с. 11-14). Крім того, додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2022, стягнуто з Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи на користь [PERSON] витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 10 000 грн. (а.с. 15-16). Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (а.с. 17 зворот). Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 залишено без змін (а.с. 17-19). Отже рішення суду від 20.10.2022 набрало законної сили 19.01.2023. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022, в ході розгляду цивільної справи №127/14226/22, судом встановлено, що наказом в.о. головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи [PERSON]. №57/к/тр від 03 червня 2022 року [PERSON] , старшій медичній сестрі травматологічної МСЕК, було оголошено догану за порушення трудової дисципліни у зв`язку з відсутністю на робочому місці без поважних причин 09 травня 2022 з 8.00 по 11.30. Підстава: 1. Акт про відсутність на роботі. 2. Письмове пояснення. Згідно з Актом про відсутність на роботі від 09 травня 2022 року, час складання акта: 10 год. 25 хв., нижче підписані: [PERSON] - головний лікар Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, [PERSON] - лікар-методист, [PERSON] - лікар-офтальмолог спеціалізованої офтальмологічної МСЕК, [PERSON] - лікар-статистик, [PERSON] - старший інспектор з кадрів склали даний акт про наступне: 09 травня 2022 року о 10 год. 25 хв. працівники спеціалізованої травматологічної МСЕК, а саме [PERSON] - голова МСЕК, [PERSON] - лікар ортопед-травматолог, [PERSON] - лікар-невропатолог, [PERSON] сестра медична старша, [PERSON] - реєстратор медичний були відсутні на робочому місці, в чому підписуємось: /підписи/. З копії письмових пояснень (без зазначення дати їх написання) сестри медичної старшої спеціалізованої травматологічної МСЕК [PERSON] , які адресовані головному лікарю ВОЦМСЕ [PERSON], слідує, що 09.05.2022 як і завжди вона працювала з 8.00 год. по 15.42 год. сумлінно, виконуючи свою посадову інструкцію та розпорядження голови комісії. Ні головного лікаря, ні комісії 09.05.2022, ні в інші робочі дні не бачила. Листа отримала, знаходячись у відпустці, сумлінно виконувала розпорядження головного лікаря, відповідь надана за дві доби. Суд прийшов до висновку, що письмові пояснення [PERSON] та Акт про відсутність на роботі від 09 травня 2022 року не підтверджують обставини відсутності [PERSON] на робочому місці без поважних причин 09 травня 2022 з 08.00 год. по 11.30 год. Будь-яких інших належних доказів відсутності [PERSON] на робочому місці без поважних причин 09 травня 2022 з 08.00 год. по 11.30 год. включно суду не надано. Суд у рішенні зазначив, що у даній справі роботодавцем не доведено вину позивача [PERSON] у відсутності 09 травня 2022 з 08.00 год. по 11.30 год. на робочому місці без поважної причини, як і не доведено її перебування поза межами території Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, що стало підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення понесених судових витрат. З даними висновками викладеними у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022, погодився і Вінницький апеляційний суд. Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з положеннями ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до положень ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Як встановлено судом, наказом в.о. головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи [PERSON]. №57/к/тр від 03 червня 2022 року [PERSON] , старшій медичній сестрі травматологічної МСЕК, було оголошено догану за порушення трудової дисципліни у зв`язку з відсутністю на робочому місці без поважних причин 09 травня 2022 з 8.00 по 11.30. Згідно вищезазначених рішень Вінницького міського суду Вінницької області та Вінницького апеляційного суду, суди дійшли до висновку, що при оголошенні догани [PERSON] роботодавець не в повній мірі переконався у відсутності свого працівника на робочому місці без поважних причин, не надав доказів ведення обліку відсутності [PERSON] на робочому місці, а отже роботодавцем неправомірно оголошено догану останній, що і стало підставою для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у загальному розмірі 10 992, 40 грн. Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у загальному розмірі 10 992, 40 грн., Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи виконано шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №436 від 14.07.2023 та платіжною інструкцією №437 від 14.07.2023 (а.с. 20-21). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до положень ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14, за правилами ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов договору. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі статтею 130 КЗпП України не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. У даному випадку [PERSON] виконуючи трудові обов`язки, як в.о. головного лікаря, порушила права працівника [PERSON] , що полягали у видачі незаконного наказу про оголошення останній догани, що є прямою дійсною шкодою по відношенню до ВОЦ МСЕ. Дослідивши рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2022 та постанови Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023, суд дійшов до висновку, що саме [PERSON] , як керівником, неналежно виконувались трудові обов`язки, що полягали у видачі незаконного наказу та подальшого його скасування судом, а отже є правові підстави для відшкодування шкоди яка завдана ВОЦ МСЕ. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває у трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Відповідно до п. 2, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судовому розгляду підлягають , зокрема, заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. [PERSON] була звільнена з ВОЦ МСЕ 14 серпня 2023 року. Вказана обставина не заперечується (визнається) сторонами по справі, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно довідки про доходи ВОЦ МСЕ №17 від 08.08.2023, нарахована заробітна плата [PERSON] за лютий 2023 року склала 12 313, 13 грн., за березень 2023 року склала 16 657, 88 грн. (а.с. 23). Отже середньомісячний заробіток відповідача становить 14 488, 00 грн., що є більшим, аніж завдана нею шкода ВОЦ МСЕ. Оскільки [PERSON] порушила свої трудові обов`язки, що полягали у видачі незаконного наказу про оголошення догани та подальшого його скасування судом, в результаті чого позивачу була завдана майнова шкода у вигляді виплачених [PERSON] грошових коштів (судових витрат у справі № 127/14226/22), які були сплачені ВОЦ МСЕ на її ( [PERSON] ) користь, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в порядку регресу, такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved