Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

В липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем 25 червня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 509. Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Протягом останніх декількох років стосунки у подружжя розладилися, сімейне життя погіршилося, зникло взаєморозуміння, існують різні погляди на сімейне життя і цінності. Шлюбні відносини, ведення спільного господарства повністю припинені, шлюб існує формально. Такі відносини суперечать її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 25 червня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №509. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 09 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 17 листопада 2023 року. Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року заяву відповідача [PERSON] про надання строку на примирення було задоволено частково, зупинено провадження у даній справі та надано строк для примирення строком на два місяці, тобто до 11 січня 2024 року. Повідомлено, що судове засідання після спливу строку, відбудеться 11 січня 2024 року. Ухвалою суду від 11 січня 2024 року провадження у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу поновлено. В судове засідання 11.01.2024 року учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 11.01.2024 року отримано заяву, за підписом представник позивача - адвоката Печененка Сергія Миколайовича, в якій останній зазначив, що примирення між сторонами не відбулося, а тому просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідач надав суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією 11.01.2024 року за вх..№ 1764, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення, оскільки має намір зберегти сім`ю. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, судом встановлено, що 25 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 509, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сторони припинили подружні відносини, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Так, ухвалою суду від 17 листопада 2023 року, за клопотанням відповідача [PERSON] , сторонам надавався строк для примирення терміном на два місяці. Після спливу вказаного строку, позивач [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, строк для примирення не надав результату. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить\~ інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просила суд судові витрати\~ покласти на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 860,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 860,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved