Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

В листопаді 2023 року заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора, мотивуючи тим, що [INFO] померла їх мама [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання та реєстрації якої було в [ADDRESS] . Єдиними спадкоємцями після померлої [PERSON] є її діти, син [PERSON] та донька [PERSON] . У встановлений законом порядку, після смерті матері, [PERSON] звернулася до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 1658 від 15.10.2008 року про прийняття спадщини, після чого була відкрита Спадкова справа № 910/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] їм було відмовлено та надане роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час ознайомлення нотаріуса зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, було встановлено, що прізвище померлої зазначено, як [PERSON] . Тобто, нотаріусом при аналізі наданих документів була встановлена розбіжність у написанні прізвища померлої [PERSON] та її сина [PERSON] і доньки [PERSON] . Таким чином, виникла необхідність встановити факт родинних відносин. Тому, просили суд Встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Біла Церква Київської області є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а. с. 1-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 року ( а. с. 17 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. ст. 187 ЦПК України ). Ухвалою судді від 08.11.2023 року заява [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин була залишена без руху ( а. с. 21-23 ). 14 листопада 2023 року за вх. № 50496 судом отримано заяву про усунення недоліків позовної заяви ( а. с. 26 ) разом із квитанцією про сплату судового збору ( а. с. 25 ). Ухвалою судді від 15 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин. Призначено справу до розгляду в судове засідання на 06.12.2023 року ( а. с. 27 ). 06 грудня 2023 року судове засідання було відкладено на 26.12.2023 року. В судовому засіданні 26.12.2023 року заявники, кожний окремо, підтримали заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в ній, просили її задовольнити та встановити факт родинних відносин між ними та їх матір`ю. За клопотанням заявників по справі оголошено перерву до 23.01.2024 року для виклику свідка ( а. с. 35-38 ). В судовому засіданні 23.01.2024 року від заявників додаткових пояснень не надходило. Допитаний свідок [PERSON] підтвердив, що заявники є дітьми померлої [PERSON] . Зазначив, що заявника [PERSON] знає з дитинства, навчалися разом в одному класі та неодноразово був в нього в гостях. Мати заявників, [PERSON] , була вчителем російської мови та літератури в школі де він навчався. Заінтересована особа Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, 11.12.2023 року за вх. № 56417 судом отримано лист за підписом заступника завідувача державної нотаріальної контори Алли Приймак, в якому просила вказану справу слухати без участі їх представника. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду ( а. с. 32 ). Суд, врахувавши пояснення заявників, наданих під час розгляду справи 26.12.2023 року, пояснення свідка в судовому засіданні 23.01.2024 року, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання ( ч. 1 ст. 316 ЦПК України ). Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] у віці 69 років, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 29.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ( а. с. 7 ). Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] була заведена спадкова справа під № 910/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] . На день смерті [PERSON] залишилась спадщина, що складається з 2/3 часток квартири під [ADDRESS] . Разом з померлою [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований також її син [PERSON] ( а. с. 6 ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2023 року, державним нотаріусом Приймак А.Г., відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] через неподання документів, що підтверджують родинні відносини, які необхідні для вчинення нотаріальних дій ( а. с. 6 ). Так, під час ознайомлення нотаріуса зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, було встановлено, що прізвище померлої зазначено, як [PERSON] . Тобто, нотаріусом при аналізі наданих документів була встановлена розбіжність у написанні прізвища померлої [PERSON] та її сина [PERSON] і доньки [PERSON] . Звертаючись до суду з вищевказаною заявою, заявники зазначали, що виникла необхідність встановити факт родинних відносин між ними та їх матір`ю, оскільки є розбіжності в їх прізвищі. За змістом ст. ст. 76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі N 205/2102/19-ц (провадження N0 61 - 872св21) встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається в порядку окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1258, 1262 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України ). Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, з наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження заявників вбачається, що батьками останніх є [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 12, 13 ). Крім цього, свідком [PERSON] в судовому засіданні підтверджено, що заявники є дітьми померлої [PERSON] . Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі N 320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі N 543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі N 935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі N 568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі N 282/976/20, п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року N 5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення". Отже, з наданих заявником та досліджених вищезазначених документів, суд вважає, що такі знайшли свого підтвердження родинного зв`язку між заявниками та померлою [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 року у справі N 205/2102/19- ц (провадження N 61 -872св21) зробив правовий висновок, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. В даному випадку встановлення юридичного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право та не встановлено, що після смерті [PERSON] наявність інших осіб, які б подавали або могли б подати заяву на спадщину. Тому з огляду на викладене, зважаючи на те, що заявники не мають іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, встановлення якого надасть їм можливість одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами та свідченнями свідка. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що померла [PERSON] , [INFO] була матір`ю заявників. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами позбавляє заявників [PERSON] та [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються їх спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved