Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Адвокат Руденко Юлія Вікторівна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.12.1984 року позивач, яка мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] - сином [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, а саме кв. [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] свекру та свекрусі Позивача відповідно. [PERSON] померла [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Втративши дружину та єдиного сина свекор позивача [PERSON] , [INFO] 21.12.2022 року на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усе моє майно та майнові права, що будуть належать мені на день моєї смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування), і взагалі все те, що буде за законом належати мені на день моєї смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим, в повному обсязі, без будь яких винятків, заповідаю: [PERSON] , [INFO] . Заповіт від 21.12.2022, зареєстровано у реєстрі за №№ 1835, 1836 посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Ярославом Олексійовичем. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті спадкодавець [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] та Позивач перебували у родинних відносинах, як свекор та невістка. У зв`язку з тим, що Позивач та спадкодавець [PERSON] , на момент смерті останнього не проживали разом та знаходилися на значній територіальній відстані один від одного, про існування заповіту, за яким Позивач є спадкоємицею за померлим [PERSON] стосовно вищевказаної квартири, не мала жодної інформації, спадкодавець [PERSON] про це Позивача також не повідомляв. Позивач не очікувала, що після смерті [PERSON] вона стане спадкоємицею стосовно вищевказаної квартири, отже була необізнаною щодо його намірів та дій, тому й не зверталася до органів нотаріату для прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України. Оскільки Позивач не проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, то, відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, вона, з метою подання заяви про прийняття спадщини, звернулася до Третьої особи. 27.09.2023 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. було відкрито спадкову справу № 122/2023 з її реєстрацією у Спадковому реєстрі за №71304920, за результатом розгляду заяви Позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Підставою відмови був пропуск спадкоємцем, тобто Позивачем, строку для прийняття спадщини з посиланням Третьої особи на п.п.3.15-3.16 гл.10 р. ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій України, у зв`язку з чим нотаріусом у п. 2 резолютивної частини вказаної постанови було запропоновано Позивачу як спадкоємиці звернутися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.16 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Позивач вважає, що строк прийняття спадщини було нею пропущений з поважних причин, оскільки позивач взагалі не знала про існування заповіту на її ім`я, що створило істотні перешкоди для своєчасного вступу у спадщину. Отже з урахуванням вищевикладеного наразі позивач можу прийняти спадщину не інакше, як за умови надання судом додаткового строку для прийняття спадщини. Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] при розгляді справи присутня не була, скориставшись правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Представник позивача адвокат Руденко Ю.В., при розгляді справи присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, просила задовольнити з мотивів, викладених у ньому. Представник відповідача Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Відзив на позовну заяву не надав. Від третьої особи Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. на виконання ухвали від 11 жовтня 2023 року надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Пояснень на позов не надано. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач є юридичною особою, повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, неодноразово в судове засідання не з`явився, правом подання відзиву не скористався, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З письмових матеріалів справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.09.1959 року ( а.с.14). 21 грудня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладення шлюбу дружина взяла прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.12.1984 року (а.с.13). [INFO] помела свекруха позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серія [NUMBER] від 03.03.2022 року (а.с. 15). [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серія [NUMBER] від 19.12.2022 року (а.с. 19). [INFO] помер свекор позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серія [NUMBER] від 26.01.2023 року (а.с. 24). За життя [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14 липня 1993 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів (а.с.8). За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого квартиру за адресою: [ADDRESS] він заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.20-21). Дослідивши копію спадкової справи № 122/2023 після померлого [PERSON] , померлого [INFO] , судом також встановлено, що 27 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дацко Я.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.39). Інші спадкоємці майна, що залишилось після смерті [PERSON] відсутні. Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. від 27 вересня 2023 року № 406/02-31 Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не була зареєстрована разом із померлим за однією адресою і не подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку, необхідного для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.65). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 79988682 від 19.02.2022 року, складеної Відділом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Деснянської РДА, [PERSON] , [INFO] , з 13.12.2007 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). За відомостями, які містяться в реєстрі територіальної громади Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради міста Кривий Ріг встановлено, що на дату смерті [PERSON] , [INFO] зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.43 зворот). Позиція суду та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3\~ст.1223 ЦК України. Відповідно до положень\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина друга статті 1269 ЦК України). Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей (пункти 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , кінцевий строк подання заяви на прийняття спадщини 24 липня 2023 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернулася 29 вересня 2023 року. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 79988682 від 19.02.2022 року, [PERSON] , [INFO] , з 13.12.2007 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суд приходить\~до висновку\~про поважність\~причин пропуску\~ [PERSON] \~строку звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~оскільки на\~момент смерті\~спадкодавця [PERSON] \~позивач проживала\~окремо та\~не була\~обізнаною про\~наявність заповіту,\~з тих\~причин,\~що вона\~не є\~спадкоємцем першої\~черги,що не дозволило їй вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її свекра [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому суд враховує, що до спливу шестимісячного строку, свідоцтво про право на спадщину може бути видане, а заява має бути подана особисто. У постанові Верховного Суду в справі № 681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Враховуючи викладене,\~суд вважає обґгунтованими доводи позивача щодо причини несвоєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту, оскільки вона не є спадкоємцем за законом і коли дізналась про своє право спадкування за заповітом відразу звернулась до нотаріальної контори. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18, 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 , від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 , від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З огляду на встановлені обставини, враховуючи свободу заповіту, дотримуючись захисту прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що наявні правові підстави для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено позивачем із об`єктивних, поважних, незалежних від неї причин, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved