Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , за кожною по 1/2 частині. Позов обґрунтували тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, як такі, що фактично вступили в управління та володіння вказаним житловим будинком та своєчасно звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 194/2023). Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] через відсутність документів, які посвідчують право власності померлого на зазначене нерухоме майно. Державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Саратської селищної ради позивачам також відмовлено у реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за померлим [PERSON] за необхідності подання документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Факт того, що житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується Випискою з облікової карти об`єкта погосподарського обліку. Земельна ділянка під будинком, згідно з рішенням Виконавчого комітету народних депутатів Саратської селищної Ради №17 від 16 лютого 1984 року, була виділена для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , до будівництва житлового будинку. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Позивачі та їх представник - адвокат Манова І.М. належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Представник Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в смт Сарата Саратського району Одеської області у віці 49 років помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Саратського району на підставі актового запису №77. Відповідно до довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22 травня 2023 року за №366 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; проживав один. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями під [ADDRESS] . Згідно з копією спадкової справи до майна померлого №194/2023, заведеної 13 липня 2023 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., з заявою про прийняття спадщини за законом звернулися доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Родинні відносини позивачів [PERSON] та [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , як між доньками та батьком, підтверджуються: копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису № 355 від 14 травня 1991 року Саратським Райвідділлом ЗАГС Одеської області, та серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису № 321 від 15 червня 1992 року Саратським Райвідділлом ЗАГС Одеської області, де у графі відомості про батька вказано « [PERSON] », мовою оригіналу; копіями свідоцтв про встановлення батьківства [PERSON] щодо доньок, виданих Саратським Райвідділлом ЗАГС Одеської області серії [NUMBER] на підставі запису №33 від 14 травня 1991 року та серії [NUMBER] на підставі актового запису №44 від 15 червня 1992 року; копіями свідоцтв про реєстрацію шлюбу [PERSON] з гр. [PERSON] 07 серпня 2021 року та [PERSON] з гр. [PERSON] 10 грудня 2016 року, виданих Виконавчим комітетом Вишневої сільської ради Бучанського району Київської області на підставі актового запису №221 та Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №178, відповідно, на підтвердження зміни прізвища. Постановами приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 14 липня 2023 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під [ADDRESS] через відсутність документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно. За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 08 липня 1999 року, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами під [ADDRESS] складається з житлового будинку (літ А), загальною площею 40,4 кв.м., у т.ч. житловою площею 17,1 кв.м, сараю (літ Б), сараю (літ. В), дворових споруд 1-6 та був збудований до введення в дію ЦК України, до 1989 року, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва. Як убачається зі звіту про оціночну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість об`єкта складає 123099,00 грн. Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже підставою виникнення у спадкодавця [PERSON] права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. За даними будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , остання розпочата 09 червня 1989 року та його мешканці були зареєстровані за вказаною адресою [PERSON] з 1989 року, [PERSON] та їх діти (позивачі у справ) [PERSON] , [PERSON] з 1996 року. Відповідно до відповіді Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Саратської селищної ради від 24 жовтня 2023 року №08-09/149 роз`яснено, що для державної реєстрації прав власності необхідно подати документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Земельна ділянка під будинком, згідно з рішенням Виконавчого комітету народних депутатів Саратської селищної Ради №17 від 16 лютого 1984 року, була виділена для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] до будівництва житлового будинку. Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пункт 9 частини 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За встановлених судом обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved