Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Представник позивача, адвокат Яковлев Д. С., 23.11.2023 року звернувся із вказаним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] із відповідачем уклала кредитний договір біля 15 років потому, який було втрачено нею при переїзді. Зараз КБ «Приватбанк» автоматично списує кошти з пенсії позивача в рахунок погашення заборгованості по кредиту та нараховує проценти за користування кредитом. Отже, за відсутності кредитного договору позивач не має можливості з`ясувати питання наявності чи відсутності у неї заборгованості з кредиту багаторічної давності, достовірність боргу та нарахування процентів. При цьому на день надання позову зростає заборгованість позивача перед КБ «Приватбанк», що підтверджується відомостями з Виписки по картковому рахунку [NUMBER] . Позивачка зверталась до відповідача із метою отримання копії кредитного договору, оскільки бажає з`ясувати обставини списання її доходів в рахунок погашення заборгованості. Однак відповідач у своїх відповідях вказав, що примірник договору було надано позивачу, отже він має бути в [PERSON] , тому не передбачено надання його копій клієнту. При цьому КБ «Приватбанк» наголосив, що інформація, яка становить банківську таємницю може бути розкрита особисто клієнту у відділенні банку, після звернення в яке [PERSON] останній було відмовлено у наданні копії кредитного договору особисто та на письмовий запит. На підставі викладеного просив зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати завірену копію договору, укладеного відповідачем із [PERSON] , на підставі якого здійснюється обрахунок заборгованості [PERSON] перед банком. Не погоджуючись із поданим позовом, представник відповідача подав відзив, вказуючи, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Так 27.08.2010 року позивач звернулась до АТ КБ „Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 27.08.2010 року. В подальшому 26.04.2011 року позивач отримала кредитну картку, підписавши також довідку про умови кредитування за отриманою кредитною карткою. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк» публічно пропонує можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила), які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Отже, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, де було зазначено, що остання ознайомилась та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього [PERSON] було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується підписом в заявці про приєднання, які у сукупності складають договір про надання банківських послуг. Отже, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг, Довідці про умови кредитування. У випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно та на сьогоднішній день є не припиненим, про що [PERSON] обізнана через виписку по картковому рахунку та наявність можливості отримати відомості щодо кредитного договору та розміру заборгованості за ним. На підставі викладеного просив у задоволенні позову [PERSON] про захист прав споживача відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивачки, адвокат Яковлев Д. С., заперечуючи доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, вказував, що вони не відносяться до предмету доказування заявлених позовних вимог [PERSON] , бо не стосуються визнання чи не визнання укладення такого договору між сторонами у певний спосіб, оскільки стосуються саме ненадання копії кредитного договору позивачці представниками АТ КБ «ПриватБанк», на підставі якого здійснюється нарахування заборгованості [PERSON] перед відповідачем. Позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином. Представник позивача, адвокат Яковлев Д. С., підтримавши доводи [PERSON] , викладені у заявах по суті справи, наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] , підтримуючи поданий таким відповідачем відзив, просила суд відмовити у задоволені позову [PERSON] повністю, додаючи, що фактично їй вже було в рамках даної справи надано копію кредитного договору. На підставі ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд розглянув справу за відсутності осіб, які не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд вказує, що відповідно до визначень, що містяться у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів та умовам договору. На підставі п. 1, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та звернення до суду за захистом порушених прав. За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Суд звертає увагу на те, що за п. 1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару. Також за п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Суд зазначає, що за п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. На підставі ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. При цьому обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що [PERSON] 14.03.2023 року, 11.04.2023 року, 10.08.2023 року зверталась до АТ КБ «Приватбанк» із проханням надати їй копію кредитного договору, зокрема, особисто у відділені банку, за яким з неї відраховуються відповідачем частка доходів позивача. У відповідях АТ КБ «Приватбанк» від 21.03.2023 року, 12.04.2023 року, 28.04.2023 року, 21.05.2023 року, 29.08.2023 року представники відповідача повідомляли [PERSON] про те, що один примірник договору вже був наданий позивачці, тому не передбачено обов`язку із надання банком копій договорів клієнтам, а інформацію, що містить банківську таємницю, можна клієнту отримати лише особисто у відділеннях АТ КБ «Приватбанк». З виписки з карткового рахунку [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] вбачається, що він відкритий на виконання умов договору від 26.04.2011 року № SAMDN50000044392732, за яким у [PERSON] перед банком обраховується заборгованість в сумі 7735,97 грн. станом на 1 жовтня 2023 року. Таким чином суд вважає, що вирішення даного спору стосується інтересів позивачки, як споживача послуг АТ КБ «Приватбанк» з наданого позиваці кредиту, отримання якого нею визнавалось та підтверджується наявними матеріалами справи. При цьому наведені положення чинного законодавства в сфері споживчого кредитування на думку суду спростовують відсутність підстав для вимог [PERSON] , як позичальника, в отриманні нею копії кредитного договору, укладеного із АТ КБ «Приватбанк». Так суд звертає увагу на те, що в рамках даної справи представники відповідача не довели перед судом факту отримання примірнику спірного кредитного договору від 26.04.2011 року № SAMDN50000044392732 позивачкою. Суд вказує, що копії заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування за отриманою кредитною карткою не доводять отримання їх копій позивачкою на виконання вимог закону, оскільки в таких заяві та довідці немає відомостей про отримання їх копій позивачкою, а мається лише посилання на ознайомлення із ними [PERSON] . Крім того заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також довідка про умови кредитування були долучені до справи суду, а не надані відповідачем [PERSON] . З долучених же до справи доказів не вбачється, що позивачка у належний спосіб отримала такі документи від АТ КБ «ПриватБанк». Те саме стосується й посилань представника АТ КБ «ПриватБанк» щодо заяви [PERSON] про її ознайомлення із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, доказів отримання примірнику яких не було надано представниками відповідача ані суду, ані позивачці. При цьому наведені у відзиві посилання представника відповідача на наявність між сторонами укладеного кредитного договору внаслідок прийняття позивачкою публічної оферти АТ КБ «ПриватБанк» не спростовує тверджень [PERSON] щодо необхідності надання останній копії примірнику такого кредитного договору відповідачем. Так матеріали справи не містять підтверджень, з якими саме Тарифами та Умовами й Правилами надання банківських послуг ознайомився позивач та на які погодився, підписуючи заяву про приєднання до банківських послуг. Тому у даному випадку неможливо застосувати до наявних правовідносин положення ч. 1 ст. 634 ЦК, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача змінюються банком. За таких встановлених судом обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами посилання представника відповідача на Тарифи та Умов й правила надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Також суд зазначає, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20. Таким чином отримання [PERSON] виписки по картковому рахунку та її обізнаність про суму боргу за договором кредиту не доводить факт отримання нею примірнику кредитного договору, укладеного із АТ КБ «ПриватБанк». Отже, за відсутності на виконання вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» доведення такого факту відповідачем представники АТ КБ «Приватбанк» повинні забезпечити реалізацію прав [PERSON] , як споживача послуг з кредитування, шляхом надання останній копію примірнику укладеного між сторонами кредитного договору (про надання банківських послуг), тому на підставі переліченого вмотивування заявлені вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» підлягають на переконання суду задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивача звільнено за законом, в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved