Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 28.08.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.05.2014 року було розірвано. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їхній син є дитиною інвалідом, йому поставлено діагноз : дитячий аутизм з порушенням соціальної взаємодії та комунікації ЗНМ ІІІ рівня. Його хвороба вимагає значних фінансових затрат. Позивач намагається забезпечити синові рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, однак існують матеріальні проблеми. Відповідач після розірвання шлюбу коштів на утримання, лікування та розвиток дитини не надавав. Зазначає, що для здійснення покращення розвитку сина та підвищення рівня його комунікації, синові було забезпечено відвідування басейну та занять із швидкого читання, які є платними. У зв`язку з цим просить стягувати щомісячно з відповідача в її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача в користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій визнав позов частково в сумі 2000 грн. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.08.2010 року, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач проживає окремо та не приймає безпосередньої участі в його утриманні, отже зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснено судом за інший період. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] має інвалідність, його законним представником є [PERSON] , клініко-функціональний діагноз: дитячий аутизм з порушенням соціальної взаємодії та комунікації, ЗНМ ІІІ рівня, тому потребує медичної реабілітації. У зв`язку з цим він відвідує у науковому центрі заняття зі швидкочитання, вартість яких на місяць становить 1800 грн., а також басейн, вартість абонемента на місяць становить 1400 грн. Як роз`яснено у пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 4 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] та отримає стабільний дохід в розмірі заробітної плати. Отже, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в більшому розмірі та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати його. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітнього сина, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, стан здоров`я дитини, особу відповідача, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину, його фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. З договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі правничих послуг від 29.09.2023 року, квитанції № 03/10 від 03.10.2023 року вбачається, що позивач [PERSON] сплатила 2000 грн. за надану професійну правничу допомогу, тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню вказана сума. На підставі наведеного та

Outcome: partial