Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.09.2023 року адвокат Бондаренко М.Г. звернулась до суду із позовом в інтересах акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», в обґрунтування якого вказує, що 07 квітня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3914648594, відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 91 164,73 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, отже Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021 року. Станом на 29.08.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № 3914648594 від 07 квітня 2020 року, становить 145\~302, 47 коп., з яких: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 83 258 грн. 95 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 14 426 грн. 68 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 616 грн. 84 коп. Просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором № 3914648594 від 07 квітня 2020 року станом на 29.08.2023 року в сумі 145 302 грн. 47 коп., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. 30.10.2023 року представник відповідача адвокат Петров Г.М. подав до суду відзив, в якому проти позову заперечує, посилаючись на наступні обставини. Позивачем до суду не надано належним чином засвідченого Витягу з Додатку № 1 до договору факторинга № 200921 від 20.09.2021, таким чином позивач не підтвердив своє право вимоги за спірним кредитним договором. Довідка-розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а с одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить віл волевиявлення 1 дій однієї сторони (банку). Виписки по рахункам або касовий документ заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів було видано кредит саме в сумах заявленій позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отриманим саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договорах. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, як вказані позивачем в позовній заяві, а отже не е належними доказами існування боргу. Кредитний договір був укладений на 36 місяців, тобто, до 07.04.2023. Згідно із розрахунком заборгованості, проценти за користування кредитом нараховувалися в тому числі після 07.04.2023, що є незаконним. 06.11.2023 року представник позивача Бойко О.С. подала відповідь на відзив, в якій вказує, що позивачем надані належні та допустимі докази переходу прав вимог від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК». Виписки за картковими рахунками відповідача є належними та допустимими доказами щодо заборгованості. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 21.09.2023 року суддя відкрив у справі спрощене провадження з повідомленням сторін. 13.12.2023 року суддя залишив позовну заяву без руху. 25.12.2023 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви, подавши відповідну заяву з додатками, у зв`язку із чим суд продовжив розгляд справи та призначив судове засідання на 23.01.2024 року. Представник позивача просила суд проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача адвокат Петров Г.М. подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за відсутності відповідача та її представника, просив в задоволенні позову відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами по справі склались правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що 07 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3914648594. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 4648594 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4648594 та Кредитного договору № 3914648594 від 07 квітня 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - \~ \~ \~ \~сума кредиту - 91 164,73 гривень; - \~ \~ \~ \~строк користування - 36 місяців; - \~ \~ \~ \~річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; - \~ \~ \~ \~щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.4). 20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 3914648594 від 07 квітня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Станом на 29.08.2023 року заборгованість позичальника за кредитним договором №3914648594 від 07 квітня 2020 року, становить 145302,47 грн., в яку входить: - \~ \~ \~ \~заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 83 258 грн. 95 коп.; - \~ \~ \~ \~заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 14 426 грн. 68 коп.; - \~ \~ \~ \~заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 616 грн. 84 кой. що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України ). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України). Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] кредитного договору №3914648594 від 07.04.2020 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку кредитору не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. [PERSON] підписала кредитний договір, паспорт кредиту, які містив інформацію про умови кредитування, реальну річну проценту ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, інші важливі правові аспекти. Відповідач не надала доказів належного виконання нею зобов`язань по кредитному договору №3914648594 від 07.04.2020 року. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку стороною відповідача не надано. Доводи представника відповідача про відсутність належним чином засвідченого витягу з додатку №1 до договору факторингу від 20.09.2021 року спростовуються засвідченим належним чином витягом (т.2 а.с. 21), який не викликає у суду сумніві щодо його достовірності та допустимості. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, як вказані позивачем в позовній заяві, а отже не е належними доказами існування боргу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка [PERSON] , відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом який є належним та допустимим доказом щодо заборгованості відповідача за кредитним договором. Суд погоджується із позицією представника відповідача про безпідставне нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку дії кредитного договору. З розрахунку заборгованості видно, що позивачем нараховувались річні та щомісячні проценти до 27.06.2023 року. Відповідно до висновків викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 14-154 цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Судом встановлено, що кредитним договором від 07.04.2020 року, укладений із [PERSON] , строк кредитування визначений на 36 місяців, тобто до 07.04.2023 року, а тому позивач не мав право на стягнення процентів, нарахованих після 07.04.2023 року. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, суд прийшов до висновку, що вказана вимога є необґрунтованою. За розрахунком суду, позивач нарахував відповідачу заборгованість за річними процентами після 07.04.2023 року в сумі 1748,36 грн. Тому сума річних процентів, які підлягають стягненню, підлягає зменшенню з 14426,68 грн. до 12678,32 грн. Сума щомісячних процентів, нарахованих після 07.04.2023 року складає 7608,69 грн. Тому сума щомісячних процентів, які підлягають стягненню, підлягає зменшенню з 47616,84 грн. до 40008,15 грн. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 135\~945,42 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 83258,95 грн., річних процентів в сумі 12678,32 грн., щомісячних процентів в сумі 40008,15 грн. Судові витрати. При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684 гривень. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом було задоволено 93,56% позовних вимог позивача. Тому суд покладає на відповідача судовий збір в сумі 2511,15 грн.

Outcome: partial