Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 18.12.2020 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] , щодо своєчасної оплати наданих послуг неналежно виконували зобов`язання. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.09.2016 по 31.10.2020 з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 23021,19 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.01.2021 в даній справі було відкрито провадження. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 позовні вимоги КП «Харківводоканал» було задоволено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2023 справу прийнято до провадження суду. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП «Харківводоканал» в період з 01.09.2016 по 31.10.2021 надавав послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в якій відповідачі у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання протягом вказаного періоду та в силу норм Закону України «Про житлово-0комунальні послуги» є споживачами послуг, які надаються позивачем. Також встановлено, що плата за послуги відповідачами не вносилася, існує заборгованість за період з 01.01.2017 по 31.10.2020 в розмірі 11628,72 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; за період з 01.09.2016 по 31.10.2020 в розмірі 9310,13 грн за надані послуги з централізованого водовідведення. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку є повністю обґрунтованими. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне. З даним позовом позивач звернувся в суд 18.12.2020 за заявив вимоги про стягнення заборгованості за період, зокрема з 01.09.2016. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідачами було частково внесено оплату за надані послуги в червні 2017 року, чим перервано строки позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тому суд приходить до висновку, що позивачем строки позовної давності не пропущено, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2017 по 31.10.2020 в розмірі 11628,72 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; за період з 01.09.2016 по 31.10.2020 в розмірі 9310,13 грн за надані послуги з централізованого водовідведення, 1357,17 грн інфляційні втрати, 725,17 грн 3 % річних; всього в розмірі 23021 грн 19 коп. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що мешкає за іншою адресою не спростовує обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки як встановлено дослідженими в справі доказами в період, за який виникла заборгованість відповідач у встановленому законом порядку буда зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та лише з 24.05.2021 зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 грн в рівних частках з кожного.

Outcome: partial