Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що йому стало відомо про перебування у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В. О. виконавчого провадження ВП №68659785, відкритого на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В. О. №2301 від 14 січня 2022 року про стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК»заборгованість в розмірі 1026,17 грн. На якій підставі стягнуто з нього кошти на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», йому невідомо. У нього відсутні жодні узгоджені або безспірні фінансової зобов`язання перед АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Дії нотаріуса при вчинені виконавчого напису вважає такими, що суперечать чинному законодавству. Позовна заява надійшла до Новозаводського районного суду м. Чернігова 14.11.2023. \~ \~ \~ \~Ухвалою головуючого судді від 23.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення\~заочного рішення\~заперечень не\~має.\~ \~ \~ \~ \~Відповідач АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» свого представника в судові засідання 19.12.2023 та 19.01.2023 не направило, про час і місце розгляду справи повідомлене у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Приватний \~нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. за місцем знаходження нотаріальної контори судових викликів і повідомлень не отримує, відповідно, ухвалу суду про витребування матеріалів нотаріальної справи, які стали підставою вчинення виконавчого напису від 14 січня 2022 року № 2301, яким з [PERSON] на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» стягнено 10261,70 грн., не виконав. Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В. О. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином, згоди чи заперечень проти позову не висловив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог виходячи з такого: Судом встановлено, що 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального\~округу Бригідою В. О. був вчинений виконавчий напис, за яким з [PERSON] запропоновано стягнути на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за кредитним договором №2018401653001 від 09.11.2019, укладеним між [PERSON] та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованість за період з 29.12.2020 по 21.11.2021 в сумі 10011,70 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту становить 2271,21 грн., заборгованість за відсотками - 2965,83 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 4507,88 грн., строкова заборгованість за процентами 266,78 грн., з урахуванням\~коштів за\~вчинення виконавчого\~напису в\~розмірі 250,00\~грн,\~становить 1026,17\~грн (а.с. 16). Постановою приватного виконавця Коваля В. О. від 15.02.2022 за оскаржуваним виконавчим написом відкрите виконавче провадження № 68659785, у якому 15.02.2022 винесено постанову про арешт коштів боржника(а.с. 12,13). Оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, виходячи з такого: Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: …оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених в простій письмовій формі. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 14.01.2022 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, зокрема на підставі договору, укладеного з застосуванням засобів електронної комерції. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд вважає за недоцільне обговорювати інші порушення, допущені приватним нотаріусом при вчинення оскаржуваного виконавчого напису. \~ \~ \~ \~ \~ У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, оскільки у виконавчому написі про нотаріальне посвідчення кредитного договору не йдеться. Розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, також у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З приводу недійсного чи неукладеного кредитного договору з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» позивач доказів суду не надавав. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та наявні правові підстави для задоволення позову. Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд доходить наступного. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Як вбачається з виписок про рух коштів по рахунку [PERSON] у АТ «Райффайзен Банк», рахунок [PERSON] був арештований на суму 10577,97 грн., 01.08.2023 з його рахунку списано 1424,07 грн. у рахунок стягнення за виконавчим провадженням ВП № 68659785, 25.09.2023 примусове списання склало 371,66 грн. (а.с.23-30). Враховуючи, що підставою отримання відповідачем АТ «ПУМБ» суми у розмірі 1795,73 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала. У випадку, якщо у [PERSON] дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути стягнена банком у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 68659785. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн, які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved