Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 400 гривень щомісяця та встановити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, відповідно кожному. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11.10.2012 року розмір стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] призначено у розмірі 400 гривень на кожного. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття. Відповідач не здійснює жодної додаткової фінансової допомоги дітям у вигляді купівлі елементів одягу, ліків для лікування та на інші додаткові потреби. Сума, яку перераховує відповідач для дітей недостатня, тому діти потребують більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Позивач та її представник подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу без їх участі. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 30.11.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.09. 2007 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом №132, розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 19.02.2008р., серія [NUMBER] від 20.09.2011р. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується актом квартального комітету від 06.11.2023 року. На підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11.10.2012 року по справі №2026/1175/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 гривень на кожного. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд вважає, що аліменти у розмірі 400 гривень на кожну дитину є недостатніми для забезпечення повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, з урахуванням інфляційних процесів, постійного зростання цін на товари і послуги, а також обов`язку обох батьків належно утримувати дитину. Виходячи з викладеного, суд вважає, що обґрунтованим є зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 400 гривень на кожну дитину та встановити його у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на утримання дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини. Стосовно вимог позивача щодо зміни способу стягнення аліментів з дня звернення до суду, суд зазначає, що зі змісту статті 191 Сімейного кодексу України слідує, що з дня звернення до суду стягуються аліменти за рішенням суду про їх присудження. В усіх інших випадках, а тому числі і при перегляді способу стягнення вже присуджених аліментів, їх стягнення у новому розмірі відбувається після набранням рішенням суду законної сили. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved