Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (ПАТ «СК «Саламандра», Товариство), [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у загальному розмірі 253226,63 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.11.2022 на перехресті вул. Антоновича та вул. І.Федорова у м. Києві з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої належний позивачу автомобіль марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку. Вказані обставини встановленні постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року. Зазначав, що цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія [PERSON] на момент вчинення вказаної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Саламандра» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв №ЕР/211891179 (ліміт відповідальності 160000 грн, франшиза 1500 грн). У зв`язку із цим, позивач звернувся до Товариства із повідомлення про ДТП та подав у встановленому законом порядку відповідну заяву про виплату страхового відшкодування і останнє здійснило йому виплату такого відшкодування у розмірі 116703,10 грн. Проте, сплаченої страховиком винуватця суми грошових коштів недостатньо для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача. Тому, з метою встановлення фактичної вартості завданого йому матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту, позивач звернувся до незалежного оцінювача. Відповідно до складеного оцінювачем звіту від 07.12.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , склала 366179,73 грн., а вартість такого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 177801,45 грн. На підставі наведеного та посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути із відповідача ПАТ «СК «Саламандра» на свою користь розмір невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 41796,90 грн., що складає різницю між лімітом відповідальності відповідача [PERSON] за полісом №ЕР/211891179, франшизи та розміром сплаченої Товариством частини страхового відшкодування (160000 грн - 1500 грн. - 116703,10 грн.). Окрім того, з урахуванням тієї обставини, що загальна сума вказаного вище страхового відшкодування, яка повинна бути сплачена страховиком, не покриває в повній мірі завданих позивачу збитків, останній просив стягнути з [PERSON] на свою користь 207679,73 грн. - різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (366179,73 грн.) та розміром страхового відшкодування (158500 грн.). Також [PERSON] просив стягнути із відповідача на його користь понесені витрати на оплату послуг оцінювача в розмірі 3750 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 для розгляду цивільної справи №760/13957/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. 06.11.2023 від ПАТ «СК «Саламандра» на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, поданий представником Терзі О.С. , у якому останній повністю заперечував проти вимог [PERSON] та просив суд відмовити у задоволенні його позивних вимог, що пред`явлені до Товариства. Заперечуючи проти вимог позову, представник ПАТ «СК «Саламандра» у своєму відзиві вказав, що Товариство, як страховик, виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Зокрема, він у передбачений статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) строк самостійно направив для огляду пошкодженого транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , свого представника, склав відповідний акт огляду, що був підписаний позивачем без жодних зауважень. Вказав, що відповідно до звіту №122/12-22 від 07.12.2022 вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням зносу та ПДВ склала 135975,75 грн. Тому, оскільки відповідно до умов поліса №211891179 за відповідачем [PERSON] була визначена франшиза в розмірі 1500 грн., а також зважаючи на положення статті 36 вказаного вище Закону та відсутність документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, у ПАТ «СК «Саламандра» виник лише обов`язок із здійснення позивачеві виплати страхового відшкодування, яке складається із різниці між вартості відновлювального ремонту (з урахуванням зносу та ПДВ), франшизи та складової ПДВ такого ремонту, тобто - 116703,10 грн. (135975,75 грн. - 1500 грн. - 21772,65 грн.). Зазначена сума страхового відшкодування позивачеві була виплачена 02.06.2023, а відтак, у ПАТ «СК «Саламандра» в силу положень Закону відсутній обов`язок щодо доплати страхового відшкодування. Окрім того, у поданому відзиві представник Товариства посилався на те, що наданий [PERSON] висновок про оцінку збитку не вважаться для відповідача оціненою шкодою, оскільки вказаний документ не враховує принцип економічної доцільності операції ремонту, а запропонована експертом пропозиція відновлювального ремонту в розумінні Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є економічно недоцільною та економічно необґрунтованою. Висновок про оцінку збитку не враховує основоположних принципів Методики, що стало наслідком необґрунтованого завищення вартості відновлювального ремонту. 13.11.2023 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, подана його представником [PERSON] , в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві та просила задовольнити позовні вимоги. Вказала, що наданий відповідачем - ПАТ «СК «Саламандра» звіт №112/12-22 від 07.12.2022 не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ з огляду на те, що відповідно до акту огляду від 30.11.2022 відсутня інформація хто саме оглядав пошкоджений автомобіль позивача. У зв`язку із наведеним представник зазначила, що вказані обставини свідчать про те, що оцінювач [PERSON] не проводив самостійно огляд вказаного транспортного засобу, його не бачив, а сам звіт склав на вимогу страховика на умовах і на підставі документів, які йому були надані позивачем. Окрім того, у зазначеному вище звіті при ідентифікації пошкодженого транспортного засобу неправильно вказано вид його двигуна, а саме замість «гібрид» зазначено «бензин», що на переконання представника позивача значно впливає на вартість автомобіля та відповідно на його запчастини, що підлягають заміні. З приводу посилань Товариства щодо відсутності акту виконаних ремонтних робіт представник позивача у поданій відповіді на відзив послалась на те, що автомобіль марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , майже відремонтований. Однак, зважаючи на брак коштів остаточний відновлювальний ремонт не здійснено. Тому, з метою завершення цього відновлювального ремонту позивач і звернувся до суду із позовом у цій справі, а у випадку завершення ремонту, відповідний акт буде наданий до суду та учасників справи. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] , поданого представником [PERSON] , про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до загального позовного провадження з викликом сторін у цивільній справі та про призначення судової експертизи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження шляхом направлення на адресу його зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами. Проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку направлена судом поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Своїм право на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що пред`явлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 25.11.2022 приблизно о 12 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вулиць Антоновича та Івана Федорова у м.Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 «Б», 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме - не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, що наближався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Зазначені обставини установлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року у справі №752/17806/22, за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою статтею 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний вище автомобіль марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Враховуючи ті обставини, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до пошкодження автомобіля позивача, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди позивачу саме з вини відповідача [PERSON] . За правилом, передбаченим частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Приписами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Установлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211891179 від 06.11.2022, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК «Саламандра» (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначена у розмірі 160000 грн, франшиза - 1500 грн). Згідно пунктів 9.1 та 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, за умовами пункту 12.1 статті 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно вимог статті 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Поряд з цим, обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування не є безмежним, і згаданий вище Закон, покладаючи цей обов`язок на відповідача, одночасно наділяє його правом переконатись та перевірити, чи подія відноситься до страхового випадку, і такому праву страховика, виходячи з вимог ст. 33-1 Закону, кореспондується обов`язок учасників ДТП сприяти в проведенні розслідування. Кваліфікуючою ознакою страхового випадку, як події, яка породжує обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування, виходячи зі змісту статті 6 Закону, є цивільно-правова відповідальність застрахованої особи, яка може виникати виключно за наявності вини такої особи у настанні страхового випадку. Відповідно до статті 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Факт вчинення ДТП з вини [PERSON] та виникнення цивільно-правових наслідків підтверджується вказаною вище постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року. Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, відповідно до 34.2. ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати про необхідність забезпечення мети направлення експерта до місцезнаходження пошкодженого майна, що полягає, по-перше, у визначенні причин настання страхового випадку та, по-друге, - у визначенні розміру збитків. Встановлено, що 25.11.2022 позивач звернувся до відповідача ПАТ «СК «Саламандра» із повідомленням про подію, яка мала ознаки страхового випадку. Згідно звіту №02/88.12.11 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного 07.12.2022 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП « [PERSON] » на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінку склала 366179,73 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінку складає 177801,45 грн. За проведення експертизи позивач сплатив грошові кошти у розмірі 3750 грн. 07.03.2023 [PERSON] звернувся до відповідача ПАТ «СК «Саламандра» із заявою на виплату страхового відшкодування у вказаному вище розмірі завданих йому матеріальних збитків. З викладених ПАТ «СК «Саламандра» у відзиві відомостей убачається, що воно у встановлений законом строк, після подання позивачем повідомлення про страховий випадок, направило для огляду пошкодженого транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , свого представника, який склав відповідний акт огляду, що був підписаний позивачем без жодних зауважень. Відповідно до наданої Товариством копії звіту №112/12-22 про оцінку вартості (розміру) збитків від 07.12.2022, вартість завданих збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 135975,75 грн (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали, фарбування). Відповідно до страхового акту №0042923.11.22/11, затвердженого відповідачем 31.05.2023, розмір страхового відшкодування визначено ним у розмірі 116703,10 грн. 02 червня 2023 року позивачу [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування від ПАТ «СК «Саламандра» на суму 116703,10 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією платіжного доручення та наданої позивачем роздруківки скріншоту про зарахування на його рахунок вказаних коштів. Звертаючись до суду із позовом у цій справі, позивач посилався на те, що виплачені відповідачем ПАТ «СК «Саламандра» у якості страхової виплати грошові кошти в розмірі 116703,10 грн не є достатніми для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , оскільки відповідно до отриманого [PERSON] звіту №02/88.12.22 від 07.12.2022 вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 366179,73 грн, а вартість завданого йому матеріального збитку - 177801,45 грн. Відтак, у зв`язку із тим, що ліміт відповідальності власника транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , за полісом №ЕР/211891179 було встановлено у розмірі 160000 грн, то у відповідача ПАТ «СК «Саламандра» існує невиконаний обов`язок із виплати позивачеві решти суми страхового відшкодування у розмірі 41796,90, що складає різницю між установленим полісом лімітом відповідальності, франшизи та фактично виплаченої суми відшкодування. Окрім того, за переконаннями позивача, на його користь також повинно бути стягнуто із відповідача [PERSON] , як особи винної у пошкодженні транспортного засобу, 207679,73 грн - різниці між вартістю відновлювального ремонту та належного позивачу розміру страхового відшкодування від страховика. У поданому до суду відзиві на позовну заяву ПАТ «СК «Саламандра», заперечуючи проти пред`явлених до нього вимог, посилалось на відсутність у нього обов`язку щодо доплати позивачеві страхового відшкодування, оскільки воно у відповідності до вимог законодавства здійснило його виплату у розмірі, визначеному звітом №112/12-22 від 07.12.2022 з відрахуванням франшизи та складової ПДВ згідно зазначеного звіту (135975,75 грн - 1500 грн - 21772,65 грн). Вважаючи, що дійсний розмір завданих позивачу збитків було визначено у звіті №112/12-22 від 07.12.2022, відповідач вказав на те, що оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів було правильно встановлено, що сума 135975,75 грн (включаючи ПДВ) є економічно достатньою для відновлення права особи користуватися КТЗ в тому технічному стані та х такими самими споживчими властивостями, які мали місце до пошкодження. Водночас, наданий позивачем звіт №02/88.12.22 від 07.12.2022 відповідач уважав таким, що не враховує принцип економічної доцільності операції ремонту, а запропонована його оцінювачем пропозиція відновлювального ремонту в розумінні зазначеної вище Методики є економічно непривабливою, економічно недоцільною та економічно необґрунтованою. Так, з матеріалів справи убачається, що розмір матеріального збитку розраховувався відповідачем ПАТ «СК «Саламандра» на підставі звіту №112/12-22 від 07.12.2022, згідно якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , було визначено у розмірі 135975,75 грн (з урахуванням зносу та ПДВ). Втім, ознайомившись із указаним звітом, суд не може узяти його до уваги, з огляду на такі обставини. Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі - Методика). Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку. Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики. Відповідно до п. 5.5 Методики, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно з п. 8.1, 8.5 вказаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. Наведені вище норми Методики, вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), або висновком експерта (якщо складається судовим експертом). Відповідно п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі Методика), Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості ТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд. Крім цього вказаною Методикою передбачено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Суд звертає увагу, що вказаний вище Звіт оцінювача №112/12-22 від 07.12.2022, виготовлений оцінювачем ФОП [PERSON] , який використовувався Товариством для розрахунку страхового відшкодування, складений з очевидним порушенням вимог п.п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки зазначений оцінювач, який складав звіт, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, що підтверджується доданим до звіту протоколом огляду КТЗ від 30.11.2022, який містить лише підпис власника оглянутого транспортного засобу [PERSON] . Доказів того, що оцінювач [PERSON] , який складав Звіт про оцінку збитку на замовлення страховика, має свідоцтво судового експерта матеріали справи також не містять. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц (пункти 44, 45) сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт оцінювача про оцінку майна, який особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб. Така ж сама правова позиція відображена у постановах Верховного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі №753/3055/18. від 20.03.2019 року по справі №607/14918/15-ц, від 16 травня 2019 року по справі №202/7844/16-ц, та від 04 вересня 2019 року по справі №703/4445/15-ц. Крім того, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що вказаний вище звіт №112/12-22 від 07.12.2022 не може слугувати доказом дійсної вартості завданих позивачеві збитків, оскільки оцінювачем у цьому звіті викладено дослідження, проведене на основі даних автомобіля, що не є аналогічними або ідентичним за своїми характеристиками до транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] . А саме, за змістом викладених у цьому звіті ідентифікаційних та технічних характеристик обстежуваного транспортного засобу, оцінювачем було вказано, що тип двигуна досліджуваного транспортного засобу значиться як «бензин», хоча відповідно до наданих позивачем документів на автомобіль він містить двигун типу «гібрид», про що у свою чергу було правильно відображено у наданому позивачеві звіті №02/88.12.22 від 07.12.2022. Таким чином, оскільки страховиком при виплаті позивачу страхового відшкодування було взято за основу Звіт про оцінку майна, який складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вказаний звіт наданий відповідачем ПАТ «СК «Саламандра» не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України. Разом із тим, уважно проаналізувавши наданий позивачем звіт №02/88.12.22 від 07.12.2022, скаредний ФОП [PERSON] , суд приходить до висновку, що він є належним та допустимим доказом, оскільки виконаний повноважною особою, транспортний засіб оглядався безпосередньо оцінювачем, останнім визначено всі встановлені вказаною Методикою ідентифікаційні дані КТЗ: його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Відповідачем ПАТ «СК «Саламандра» в ході розгляду справи не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування долученого позивачем до позовної заяви звіту №02/88.12.22 від 07.12.2022. Клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи Товариством також не заявлялось. Щодо посилань представника ПАТ «СК «Саламандра» на правомірність утримання із страхового відшкодування ПДВ при його виплаті, то суд при наданні правової оцінці таких дій враховує таке. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. З матеріалів справи установлено, що між відповідачем ПАТ «СК «Саламандра» та позивачем не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування останньому та відповідно між ними після здійсненої Товариством виплати страхового відшкодування залишився невирішеним спір щодо розміру належної суми страхового відшкодування, на яку позивач має право в межах ліміту відповідальності страхувальника. Так, наведеними вище нормами спеціального законодавства визначено, що у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей. Крім наведеного, як зазначено вище, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як убачається з поданих до суду позивачем заяв по суті спору, відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , не здійснено. Отже, з урахуванням вищевикладеного, положень статей 22,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача ПАТ «СК «Саламандра» виник обов`язок з відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), та оскільки таке відшкодування частково здійснювалось безпосередньо на рахунок позивача (потерпілої особи), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до заявлених позивачем позовних вимог, а також звіту №02/88.12.22 від 07.12.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , склала 366179,73 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових склала 177801,45 грн. Так, у вказаному звіті не зазначено, чи обрахований оцінювачем вказаний розмір відновлювального ремонту з урахуванням складової податку на додану вартість. Втім, у доданій до зазначеного звіту ремонтній калькуляції вказано, що наведені у ній ціни збільшені на 20%. Таким чином, слід вважати, що у поданому до суду позивачем звіті №02/88.12.22 від 07.12.2022 вартість відновлювального ремонту обрахована з урахуванням складової податку на додану вартість. Відтак, враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини власника застрахованого транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , після чого позивач з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернувся до його страховика - ПАТ «СК «Саламандра», який свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування фактично виконав частково, зокрема сплатив тільки 116703,10 грн, суд дійшов висновку, що в силу приписів статей 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з Товариства підлягає стягненню сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 24038,04 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту за вирахуванням 20 % податку на додану вартість й суми франшизи та виплаченою сумою страхового відшкодування (177801,45 грн х 20% (ПДВ) - 1500 (франшиза) - 116703,10 грн (фактично сплачена сума страхового відшкодування)). З огляду на наведене, пред`явлені [PERSON] до ПАТ «СК «Саламандра» позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] , суд керується наступним. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі №203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі №545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. З врахуванням положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також з урахуванням положень статей 34, 35, 36 цього Закону вбачається, що розмір матеріального збитку, який має виплатити страховик, як страхове відшкодування, розраховується на підставі звіту (висновку) спеціаліста з певними обмеженнями встановленими спеціальним законом, а решту коштів пов`язаних з відшкодуванням збитків на ремонт транспортного засобу має відшкодувати винна в ДТП особа. Як свідчить Звіт №02/88.12.22 від 07.12.2022, складений на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , склала 366179,73 грн (без урахування зносу), а з урахуванням зносу та ПДВ - 177801,45 грн. При цьому, як було зазначено вище, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211891179 від 06.11.2022, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК «Саламандра» (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначена у розмірі 160000 грн, франшиза - 1500 грн). Отже, враховуючи, що суд стягнув зі страховика недоплачене страхове відшкодування, визначене відповідно до вимог закону, а відповідно до звіту №02/88.12.22 від 07.12.2022, який судом враховано, як належний доказ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складає 366179,73 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] , як винуватця завдання шкоди, підлягає до стягнення різниця між вказаною сумою і сумою ліміту страхового відшкодування й франшизи, що становить 207679,73 грн (366179,73 грн - 160000 грн - 1500 грн). Також, оскільки позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та складання вказаного вище звіту від 07.12.2022, який був прийнятий судом під час вирішення спору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3750 грн. витрат, понесених на складення цього звіту. Крім того, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ПАТ «СК «Саламандра» - 240,31 грн. (9,49% задоволених вимог від ціни позову), з [PERSON] - 2114,19 грн. (83,49% задоволених вимог від ціни позову). Отже, всього з ПАТ «СК «Саламандра» на користь [PERSON] підлягає стягненню 24038,04 грн. - частина несплаченого страхового відшкодування; 240,31 грн. - витрати по сплаті судового збору, а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 207679,73 грн. - матеріальна шкода, 3750 грн. понесених витрат на складення звіту та 2114,19 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial