Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають та знаходяться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дітей, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, у poзміpi 1 / 3 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дітьми повноліття. 12.12.2023 року ухвалою судді було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. (а.с.19) Позивач в судове засідання не з`явилася, 25.10.2023 року подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з`явився, 12.01.2024 року подав заяву про визнання позову, та зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, просить провести розгляд справи без його участі (а.с.20). Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 10.09.2014 /виданим повторно/, серія [NUMBER] від 09.09.2014 /виданим повторно/ /а.с.9,10/. З матеріалів справи вбачається, що діти лікуються у сімейного лікаря [PERSON] , яка працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр медико-санітарної допомоги Білоцерківськогь району Білоцерківської районної ради» та з якою позивач уклала договір про надання первинної медичної допомоги від 05.04.2019, 15.11.2019 р., що посвідчується копією декларацій (а.с.11,12). Зі змісту позовної заяви слідує, що подружжя проживає окремо, відповідач ухиляється від утримання дітей, не надає належної матеріальної допомоги їм, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3.Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечив, позов визнав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved