Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

21 листопада 2023 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Іжук Б.В., до Підволочиської селищної ради про надання додаткового строку - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні\~вимоги,\~представник позивача\~посилався на\~те,\~що [INFO] померла\~мати позивача\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина на\~земельну ділянку,\~розташовану на\~території Богданівської\~сільської ради\~Підволочиського району\~Тернопільської області,\~проте позивач\~як спадкоємець\~першої черги\~за законом,\~який не\~проживав разом\~зі спадкодавцем,\~пропустив шестимісячний\~строк для\~прийняття спадщини. Позивач зазначив, що пропустив цей строк з поважних причин, оскільки він не мав відповідних правовстановлюючих документів. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат Іжук Б.В. направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] (Свідоцтво про народження позивача [NUMBER] , Свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,0243 га, розташовану на території Богданівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, кадастровий номер 6124680400010020005, 6124680400010070158 (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №013610). Позивачем до позову долучено довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААВ №066075, згідно з якою [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання з ураженням ОРА), безстроково. Згідно з матеріалами справи, приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. на усне звернення [PERSON] 17.10.2023 роз`яснено, що відповідно до інформації, наданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради Тернопільської області, згідно реєстру територіальної громади м. Чорткова на день смерті [INFO] [PERSON] зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] , відсутні; оскільки [PERSON] та будь-які інші особи, що входили б до кола спадкоємців, не зверталися до нотаріуса із заявами щодо прийняття та/або відмови від прийняття спадщини, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась, та рекомендовано заявнику звернутися до суду. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 17 червня 2023 року. Право, застосоване судом Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, то немає правових підстав для визначення\~додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові\~висновки викладено\~у\~постановах Верховного\~Суду України\~від 04\~листопада 2015\~року у\~справі N\~6-1486цс15\~та\~від 23\~серпня 2017\~року у справі N 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібний висновок викладений\~Верховним Судом у постанові від 17 березня 2021 року у справі N 638/17145/17\~(провадження N 61-17764св20). Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду часу від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 18\~березня 2020\~року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. [PERSON] у позовній заяві просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на те, що він пропустив цей строк з поважних причин, оскільки у нього були відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Разом із тим, позивач до позовної заяви надає завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Враховуючи усталену практику Верховного Суду суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не довів існування об`єктивних та непереборних перешкод на вчинення ним своєчасних дій щодо прийняття спадщини після смерті матері. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, позивач до суду не подав. Згідно пункту 3\~постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року N 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Однак правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються\~ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270,1272 ЦП України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга\~статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя\~статті 1272 ЦК України). Законодавець як у\~статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах\~ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану"\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям\~1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такі висновки містяться у\~постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі N 676/47/21\~(провадження N 61-8014св22). Суд, враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить понад шість місяців, а також встановлені в судовому засіданні обставини, дійшов висновку про те, що позивач не довів існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже, не довів, що пропуск строку відбувся з поважних причин. Безпідставне надання\~додаткового строку для прийняття спадщини\~є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Таким чином, установивши, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, не навівши обставин, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для нього щодо подання такої заяви, суди застосували норми матеріального права, частину третю\~статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для надання [PERSON] \~додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed