Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.08.2013 року він з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тлумацького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 52. У шлюбі народилася двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми. Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на подружнє життя. Разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, шлюб існує тільки формально. Надалі перебувати у шлюбі не бажає, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Просить постановити рішення, яким шлюб мiж ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач, [PERSON] та його представник - адвокат Жиляк М.Д. не з`явилися, однак 18.12.2023 року від позивача надійшло клопотання, у якому просив розглядати справу без його участі та участі його представника, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 39). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, не подала відзиву, на адресу суду 11.01.2024 року повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с. 46). За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 30.10.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 17.08.2013 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тлумацького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 52, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2023 року (а.с. 8). Від даного шлюбу народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми, що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 10). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують, не проживають разом, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 104, 110, 112, СК України,

Outcome: approved