Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] 20.09.2021 року поштовим засобом зв`язку звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з відповідачем сторони по справі мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на 3 курсі Харківського економіко-правового університету, спеціальність 081 право, на денній формі навчання на контрактній основі. Вартість навчання складає згідно умов договору 16\~800,00 грн. на рік. Син проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати дитину, син потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною, інших дітей на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому відповідач просить частково задовольнити позов, а саме стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до 27.07.2022 року, тобто до закінчення навчання. Відзив обґрунтовано тим, що позивач не надав доказів, які свідчать про те, що вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження є рівною частині від заробітку відповідача. Зазначає, що позивач працездатний, має заробіток, здійснює підприємницьку діяльність, є власником двох квартир, тобто має можливість утримувати сина, який навчається. Відповідач згодна оплачувати 700 грн. на місяць, а саме половину вартості навчання за місяць, в якості витрат на оплату послуг учбового закладу, що складає приблизно 1/7 частини заробітку відповідача. Відповідач отримує 5\~252,50 грн. на місяць та це є єдиним джерелом її доходів. Щодо матеріального стану відповідача, зазначає, що відповідач не має у власності жодного нерухомого майна, транспортних засобів або іншого коштовного майна, тобто матеріальне становище відповідача не дозволяє їй сплачувати саме частини від її заробітку (доходу). Окрім цього, син мешкає разом із позивачем, не потребує додаткових витрат на оренду житла або проживання. З огляду на нещільну зайнятість в учбовому закладі, в разі потреби, син має можливість працювати у вільний від навчання час. 16.02.2022 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач не сплачує аліменти за судовим наказом №638/5817/18, станом на вересень 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 68\~609,08 грн.. Крім того зазначає, що у користуванні відповідача є транспортний засіб Nissan Micra 2005 року випуску. 22.02.2022 року до суду надійшли від відповідача [PERSON] заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що у урахуванням її матеріального стану, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку щомісячно до 27.07.2022 року. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшла зава про розгляд справи за його відсутності та просить позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.04.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом №638/5817/18 від 26.06.2018 року, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з договору №09-32/40 від 28.08.2019 року про надання платних освітніх послуг, [PERSON] є студентом Харківського економіко-правового університету за напрямком підготовки 081 «право», денна форма навчання за рахунок коштів замовника. Строк дії договору з 01.09.2019 року по 27.07.2022 рік. Загальна вартість освітньої послуги становить 50\~400, 00 грн. Плата за один навчальний семестр складає 8\~400,00 грн. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Полупановою О.О. до суду надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський університет», з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зарахований на денну форму навчання у 2019 році за спеціальністю 081 «Право» (наказ від 31.07.2019 року №92) до Відокремленого підрозділу «Коледж Харківського університету у формі ТОВ» на основі базової загальної середньої освіти. Наказом від 22.12.2022 року №160 [PERSON] був відрахований зі складу студентів Відокремленого підрозділу «Фаховий коледж Харківського університету» за академічну неуспішність. Навчання здійснювалось на контрактній основі, в гуртожитку не мешкав, навчальною літературою був повністю забезпечений. Позивачем [PERSON] до суду було надано довідку ТОВ «Харківський університет» від 11.09.2023 року №09-33/102, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] був зарахований на денну форму навчання у 2019 році за спеціальністю 081 «Право» (наказ від 31.07.2019 року №92) до Відокремленого підрозділу «Коледж Харківського університету у формі ТОВ» на основі базової загальної середньої освіти. Наказом від 22.12.2022 року №160 [PERSON] був відрахований зі складу студентів Відокремленого підрозділу «Фаховий коледж Харківського університету» за академічну неуспішність. Поновлений до складу студентів Відокремленого підрозділу «Фаховий коледж Харківського університету» наказом від 14.06.2023 року №21. Навчання здійснювалось на контрактній основі, стипендії не отримував, в гуртожитку не мешкав, навчальною літературою повністю був забезпечений. Наказом від 27.06.2023 року №28 [PERSON] був відрахований зі складу студентів як такий, що успішно виконав програму молодшого спеціаліста з права, тобто пройшов повний курс та присвоєно кваліфікацію «Молодший спеціаліст з права» та видано диплом молодшого спеціаліста серії [NUMBER] від 30.06.2023 року. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наданих відповідачем [PERSON] доказів вбачається, що вона працює у ФОП « [PERSON] » з 16.09.2021 року за фактично сплачена заробітна плата за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року становить 17\~307,50 грн. Суд зазначає, що даних на момент розгляду справи, про наявність у відповідача нерухомого майна, будь-яких інших джерел доходу матеріли справи не містять. Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я не має, дані про наявність на її утриманні інших непрацездатних осіб або дітей також відсутні. Отже, судом встановлена обов`язкова сукупність юридичних фактів: досягнення сином [PERSON] віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; навчанням у Відокремленому підрозділі «Коледж Харківського університету», потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у матері [PERSON] можливості надавати таку допомогу. Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню повнолітньої дитини, враховуючи інтереси дитини, та враховуючи той факт, що [PERSON] вже закінчив навчання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до закінчення навчання, а саме до 27.06.2023 року. Суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved