Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада) про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 52,3 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В», ворота № 1, огорожа № 2. Вказану спадщину прийняли її сини [PERSON] та [PERSON] , оскільки належали до спадкоємців першої черги за законом і вступили у фактичне управління спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, яку прийняв його брат [PERSON] , оскільки відносився до спадкоємців другої черги за законом та проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно, до якого входять вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, а також земельна ділянка площею 1,0000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Гончарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастровий номер 6124282000:01:002:0443. Вказану спадщину він прийняв, оскільки відноситься до спадкоємців другої черги за законом за правом представлення після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, а також у зв`язку із тим, що спадкодавець не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за їхньої відсутності, з обставинами, викладеними у позовній заяві, погоджуються. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Судом установлено такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.1956 року батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] . 26.01.1975 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1975 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.1978 року батьками позивача [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.1976 року [PERSON] та [PERSON] також вказані батьками [PERSON] , [INFO] (брат позивача). Судом установлено, що у свідоцтві про народження позивача ім`я його матері зазначене як [PERSON] , а у свідоцтві про її народження та свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1975 року вона зазначена як [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1984 року батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00042133083 від 03.11.2023 року батьками [PERSON] , [INFO] , також зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки по особовому рахунку № [NUMBER] домогосподарства [PERSON] (баба позивача) станом на 15.04.1991 року у домогосподарстві по [ADDRESS] були зареєстровані голова домогосподарства [PERSON] та її син [PERSON] . Як убачається із фотокопії погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), домогосподарство [PERSON] відносилося до суспільної групи робітний двір. Баба позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2021 року, виданим повторно Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно довідки № 241 від 09.10.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом із нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали сини [PERSON] , [PERSON] та онук [PERSON] . Дядько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2008 року. Згідно довідки № 313 від 05.11.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, відповідно до записів погосподарської книги № 6 за 2006-2010 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом із ним був зареєстрований та проживав брат [PERSON] . Як убачається із довідки № 249 від 21.07.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , був неодружений та не мав дітей. Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 351/01-16 від 30.11.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкові справи не заведені. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2021 року. Дядько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2021 року. Згідно довідки № 268 від 12.10.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом із ним за вказаною адресою була зареєстрована, але не проживала [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.1997 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] (брат позивача) та [PERSON] . Згідно довідки № 52 від 08.04.2022 року, виданої Комунальним підприємством «Монастириське бюро технічної інвентаризації», за адресою: [ADDRESS] , розташований одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 52,3 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В», ворота № 1, огорожа № 2. 09.05.2022 року Комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на вищевказане домоволодіння. Як убачається із інформаційної довідки № 354974058 від 19.11.2023 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація щодо об`єкта нерухомого майна, що за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Монастириської міської ради № 1419 від 15.10.2020 року [PERSON] (дядько позивача) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га у с. Гончарівка (за межами населеного пункту) з метою надання у власність. Як убачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6100421382023 від 25.07.2023 року, за життя [PERSON] було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0000 га з кадастровим номером 6124282000:01:002:0443, що перебуває у комунальній власності, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 351/01-16 від 30.11.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 224 за 2021 рік. Із матеріалів вищевказаної спадкової справи убачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 29.10.2021 року подав позивач [PERSON] . Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 336/02-31 від 21.11.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером 6124282000:01:002:0443, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що залишилися після смерті його дядька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, а також у зв`язку із тим, що спадкодавець не зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи «робітничий двір», то положення статтей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя. Судом встановлено, що об`єктом спадкування у цій справі, серед іншого, є житловий будинок з надвірними будівлями, що належав до суспільної групи робітничий двір, членами якого були баба позивача [PERSON] (голова двору) та позивач [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Як убачається зі змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У постанові від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що бабі позивача [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , який належав до колишнього робітничого двору, головою якого була [PERSON] . Після смерті [PERSON] 30.05.2001 року належний їй житловий будинок з надвірними будівлями у рівних частинах успадкували її сини [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] належну йому частку успадкував дядько позивача [PERSON] . Окрім того, [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,0000 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гончарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастровий номер 6124282000:01:002:0443. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв. Двоюрідна онука спадкодавця [PERSON] - [PERSON] належить до спадкоємців дальшого ступеня споріднення (п`ята черга спадкування), дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину - відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно та право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Outcome: approved