Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Р29.280.70420 від 29.09.2016 у розмірі 27913,16 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Р29.280.70420. На виконання умов договору банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 8200 грн. строком до 29.09.2019, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути його разом з іншими платежам згідно з умовами цього Договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на 03.12.2020 має заборгованість у розмірі 23672,61 грн. На підставі договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитом, а також 3% річних за користування кредитом в розмірі 871.52 грн. та заборгованість за інфляційними витратами в розмірі 3369,04 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» і\~ [PERSON] укладено кредитний договір Р29.280.70420 (а.с.5-7), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 8200 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору; кредит надано строком на 36 місяців (п.1.1., 1.2.,\~ Договору). Як зазначено в п.2.1. Договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 01 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. У п.6 Договору наведено детальний Графік щомісячних платежів за кредитним договором, які сплачуються на транзитний рахунок\~ № [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 8200 грн., що підтверджується Ордером розпорядженням №1 про видачу кредиту та Ордером розпорядженням про сплату страхового платежу від 29.09.2016 (а.с. 8).\~ Із виписки по рахунку відповідача № [NUMBER] вбачаються операції внесення коштів на повернення (погашення) кредиту, погашення простроченої заборгованості по кредиту (а.с.11-12). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, згідно з довідкою-розрахунком ПАТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача за кредитним договором № Р29.280.70420 від 29.09.2016 станом на 03 грудня 2020 року становить: 23672,61 грн., яка складається з наступного: 5875,12 грн. - заборгованість за основним боргом, 5874,02 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11923,47 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.13). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». ТОВ «ФК« Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував належну суму коштів на користь АТ «Ідея Банк», за таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором Р29.280.70420 від 29.09.2016, що укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (а.с.22-26). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. 13 липня 2023 року позивач направив боржнику досудову вимогу вих.№1711/2023 щодо дострокового повернення простроченої суми заборгованості в розмірі 23672,61 грн., в якій попередив про подання позову до суду у разі невиконання даної вимоги (а.с.15-17). Зі змісту досудової вимоги та довідки-розрахунку заборгованості (а.с.13) вбачається, що з 03.12.2020 року розмір заборгованості та її складові не змінилися. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у довідці-розрахунку, тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор. Крім того, за невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування 3% річних на кредитну заборгованість за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 в розмірі 871,52 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3369,04 грн. (а.с.14). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. (а.с.4). Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved