Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 27 жовтня 2023 року до Томашпільського районного суду Вінницької області з цією позовною заявою, посилаючись на ст. 182-192 СК України, звернулася [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , до [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу виданого Томашпільським районним судом Вінницької області від 03.10.2018, з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний позов обґрунтовано наступним. 3 жовтня 2018 року Томашпільським районним судом Вінницької області видано судовий наказ, яким задоволено заяву [PERSON] та стягнено із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини, також матеріальне становище платника аліментів [PERSON] покращилося, так як він на даний час має постійний дохід у зв`язку з тим, що проходить військову службу в ЗСУ. З огляду на вказане позивачка звернулася до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів. 6 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шпака Д.Г. в якому останній просить позовні вимоги задовільнити частково, а саме змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відзиві зазначено, що позивачкою недостатньо підтверджено погіршення її майнового стану, в свою чергу у відповідача наразі змінився сімейний стан, зокрема, починаючи з 25 квітня 2023 року останній уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , з якою вони наразі мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 23 листопада 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 листопада 2023 розгляд справи відкладено на 12 грудня 2023 року. 6 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Шпака Д.Г. Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 грудня 2023 року розгляд справи відкладено на 4 січня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 4 січня 2024 року розгляд справи відкладено на 18 січня 2024 року Доводи учасників справи. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Барвінський О.П. позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити їх в повному обсязі, а саме змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу виданого Томашпільським районним судом Вінницької області від 03.10.2018, з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що докази, які були надані стороною відповідача є неналежними та просив суд не брати їх до уваги. Представник відповідач [PERSON] - адвокат Шпак Д.Г. у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві, зазначив, що позов визнає частково та вказав, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того представник відповідача зазначив, що його довіритель [PERSON] на даний час перебуває на військовій службі та має стабільний заробіток, однак його сімейний та матеріальний стан змінився та як він повторно одружився має на утримання трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. До складу родини відповідача також входять непрацездатні мати та батько дружини з якими він спільно проживає в м. Шостка та фактично утримує по мірі своїх можливостей. Зазначив, що відповідач заборгованості по сплаті аліментів немає. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Томашпіль, Томашпільського району Вінницької області народився [PERSON] . У свідоцтві про його народження батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у справі №146/1353/18 вирішено: стягувати із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діяннях щодо дітей…першочергова участь приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України. Як встановлено, на підставі судового наказу Томашпільського районного суду від 03 жовтня 2018 року аліменти із відповідача на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] стягувалися в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Також стороною відповідача буди надані до суду довідку про склад сім`ї, з якої видно, що до складу сім`ї [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] входить [PERSON] - власник, [PERSON] , - донька, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, [PERSON] - чоловік. При цьому суд виходить з того, що згідно норм Сімейного кодексу той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - 50% заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком від 6 до 18 років згідно прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, інтереси самої неповнолітньої дитини, враховуючи підтвердження позивачем своїх позовних вимог, часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, який має на утриманні двоє дітей від іншого шлюбу, доцільно змінити розмір аліментів, визначених судовим наказом Томашпільського районного суду від 03 жовтня 2018 року, із твердої грошової суми на 1/6 частину всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту набрання даним рішення законної сили. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривню, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 1073,60 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави 1073,60 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial