Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

06 листопада 2023 року та 10 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовна заява\~мотивована тим,\~що у\~2007\~році позивач\~познайомився з\~відповідачем,\~та з\~2008\~року почали\~спільно проживати\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~За період\~їх спільного\~проживання у\~них народилося\~троє дітей,\~а саме:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~З 20\~вересня 1997\~року по\~23\~вересня 2010\~року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак разом вони не проживали, близьких стосунків не мали. [INFO] [PERSON] помер, однак про вказаний факт відповідачу не було відомо, тому їх шлюб було розірвано 23.10.2010 на підставі рішення Нікопольського міського районного суду Дніпропетровської області. Діти [PERSON] та [PERSON] народилися в період перебування відповідача у шлюбі, відповідно батьком був записаний [PERSON] , а батьком сина [PERSON] у свідоцтві про народження вказаний чоловік зі слів матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відсутність реєстрації батьківства позивача було пов`язано з його небажанням офіційної реєстрації фактичних шлюбних відносин з відповідачем. Сторони пов`язані не тільки спільним побутом та бюджетом вже 15 років, але й мають взаємні права та обов`язки один до одного, займаються спільним виховання дітей, а тому позивач хоче також бути записаним батьком дітей у свідоцтвах про народження. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] ; відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] ;згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого Управлінням РАЦС Адміністрації міста Сургута Ханти-мансийського автономного округу-Югри Тюменської області, Росія. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області № 2-2035/10 від 23.09.2010, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.08.2023. Актом від 13.09.2023, затвердженого квартальним комітетом № 54 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , з 2008 року по сьогоднішній день проживають однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у будинку [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 126\~СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 135\~СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122\~та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду (п. 3 ч. 2\~ст. 125 СК України). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2\~ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. В третьому абзаці п. 13\~постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Статтею 134 СК України визначено, що внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, здійснюється на підставі\~заяв осіб,\~зазначениху\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до роз`яснень п.п. 4, 5, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). У постанові від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 , та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, приймаючи до уваги усі зібрані докази та встановлені обставини справи, зміст вказаних норм, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що у ході судового розгляду підтверджено факт батьківства позивача відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжених в період фактичного спільного проживання сторін, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved