Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до [PERSON] , за змістом якого просить: - припинити громадянину рф [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1825688200:10:000:0023 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 39765513). Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужив її. За таких обставин право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом конфіскації на користь держави за рішенням суду. Ухвалою від 03.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 01.08.2023. Одночасно п.10 ухвали суду від 03.07.2023 суд постановив виклик відповідача здійснити шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Черняхівського районного суду Житомирської області веб-порталу судової влади України. 01.08.2023 справа не розглядалась в зв`язку з перебування головуючої судді Лось Л.В. у відпустці з 31.07.2023 по 04.08.2023, про що секретарем судового засідання складено довідку ( а.с. 36). Підготовче засідання у справі призначено на 13.09.2023. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 13.09.2023 суд відклав підготовче засідання до 11.10.2023, в зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 11.10.2023 суд відклав підготовче засідання до 07.11.2023, в зв`язку з неявкою третьої особи та відсутністю інформації про належне її повідомлення. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 07.11.2023 суд відклав підготовче засідання до 06.12.2023 за клопотанням прокурора. Ухвалою від 06.12.2023 суд підготовчий розгляд справи закрив та призначив справу до судового розгляду на 10.01.2024. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання Поданий позов обґрунтований тим, що відповідач, гр. [PERSON] є громадянином російської федерації ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] паспорт рф серія та номер: [NUMBER] , виданий 01.03.2002 відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018, країна громадянства: російська федерація) набув права власності на підставі свідоцтва №1273 від 16.09.2020 про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 1825688200:10:000:0023 площею 1,4030 га, що розташована на території Троковицької сільської ради, Черняхівського району, Житомирської області, що віднесена до земель сільськогосподарського призначення. Позивач доводить, що на підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності: 38252937 від 18.09.2020). Позивач пояснює, що згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби у Житомирській області [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] з питань набуття громадянства України, щодо оформлення посвідок на тимчасове проживання в Україні, документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон не звертався. Житомирською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗУ України щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Прокурор зазначає, що [PERSON] будучи громадянином іноземної держави з вересня 2020 року набув прав власності на вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужив (кінцевий строк 18.09.2021), у зв`язку з чим право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом конфіскації на користь держави за рішенням суду. У судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 83). 19.07.2023 представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав клопотання про проведення розгляду справи без участі їх представника та зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( а.с. 30-31). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "Агростем" повноважного представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу ( а.с. 87). 06.11.2023 від третьої особи ТОВ "Агростем" на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких щодо позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 64-65). Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у порядку встановленому ст. 178 ЦПК України письмового відзиву не подав. За приписами ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Водночас, враховуючи, що відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, то відповідно до вказаної норми, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 10.01.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно інформації Управління ДМС у Житомирській області де зазначено [PERSON] є громадянином російської федерації ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] паспорт рф серія та номер: [NUMBER] , виданий 01.03.2002, виданий Відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018, країна громадянства: російська федерація (а.с. 9). На підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] - громадянин російської федерації на підставі паспорту серії № [NUMBER] від 01.03.2002, що виданий Відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018 18.09.2020 звернувся до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І. для реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована на території Троковицької сільської ради Черняхівського району, Житомирської області за кадастровим номером 1825688200:10:000:0023 (а.с. 6). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за №1273 від 16.09.2020, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, площею 1,4030 га, кадастровий номер: 1825688200:10:000:0023, що розташована на території Троковицької сільської ради, Черняхівського району Житомирської області (а.с. 8). Згідно відповіді № 51-84-2726 УДМС України у Житомирській області від 12.04.2023, станом на 25.04.2023 не встановлено інформацію в частині оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України за гр. [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10). За даними інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером: 1825688200:10:000:0023, що віднесена до категорій земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,403га, місце розташування Житомирська область, Черняхівський район, Троковицька сільська рада, [PERSON] значиться власником згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2020 за № 38252937, та з 14.12.2020 дана земельна ділянка перебуває в оренді в ТОВ «Агростем» (а.с. 7) За даними, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , номер запису про право власності: 38252937 від 18.09.2020 (а.с. 5). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирському районі від 12.04.2023 № 51-84-2724 [PERSON] із 18.09.2020 є власником земельної ділянки за кадастровим номером: 1825688200:10:000:0023 (а.с. 11). Прокурор зазначає, що оскільки відповідачем не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з підлягає конфіскації за рішенням суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор вказує, що Житомирською окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України щодо використання земель сільськогосподарського призначення особою, яка не являється громадянином України [PERSON] , про що в порядку ст. 23 "ЗУ "Про прокуратуру" повідомлено позивача - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с. 11). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Житомирській області області N 10-6-0.6-1419/2-23 від 21.04.2023 на запит Житомирської окружної прокуратури інформація, чи вживались заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки - заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 1825688200:10:000:0023 не вживажись у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с. 13). Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"). Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно положень ч. 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі ""East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право", право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з положеннями ч. 1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. а) ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved