Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

до Золочівського районного суду Львівської області надійшла заява від [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер її вітчим [PERSON] , який залишив заповіт від 13.03.2015року, згідно змісту якого частку квартири [ADDRESS] він заповів заявниці. Після смерті вітчима вона відкрила спадкову справу, однак виявилось, що в правовстановлюючому документі - дублікаті свідоцтва про право власності на квартиру від 10.08.1996р. виявлено помилку в по-батькові, а саме зазначено по-батькові власника [PERSON] , а не правильно [PERSON] . Нотаріус відмовив в прийнятті такого документа, який повважав таким, що не підтверджує певні права. Заявниця вважає свої спадкові права порушеними, через неможливість довести належність спадкового майна спадкодавцеві. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа теж подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала. Оскільки неявка учасників справи не перешкоджає розгляду даної справи по суті, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів справи. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, та додані до позовної заяви документи, суд приходить до наступного висновку: Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Оглянувши зміст заповіту від 13.03.2015року встановлено, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким частку квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] . Оглянувши копію свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 10.08.1996р., видно, що [PERSON] є власником її частки. Нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області - Демська О.В по спадковій справі №26/2023, відмовила заявниці [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в «по-батькові» в дублікаті свідоцтва про право власності на частку квартири [ADDRESS] та в свідоцтві про смерть [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, проаналізувавши докази разом і кожен окремо суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на квартиру від 10.08.1996р. дійсно було видано [PERSON] , померлому [INFO] , при видачі якого допущено помилку в по-батькові власника. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Даною заявою заявником не ставиться питання набуття чи припинення права заявниці. А відтак, встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, при цьому внести відповідні виправлення до зазначених документів в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому подана заява підставна та підлягає до задоволення.

Outcome: approved