Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

15.01.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, у якій просить суд встановити факт смерті свого батька [PERSON] [INFO] , громадянство Україна, який народився у м. Берислав, Бериславського району,\~ Херсонської області, Україна, та який помер [INFO] у місті Берислав, Бериславського району, Херсонської області, Україна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні 17.01.2024 року, свою заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, надав суду обґрунтовані пояснення по заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала суду пояснення про те, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] , а заявник є її племінником. ЇЇ брат [PERSON] дійсно помер [INFO] у місті Берислав, Бериславського району, Херсонської області, Україна. Вона особисто займалася його похованням та оформленням усіх документів, який на той момент могли оформити на тимчасово окупованій території і які не є документами Українського зразку. На сьогоднішній час вона як і її племінник є тимчасово переміщеними особами та мешкають у Криворізькому районі. Представник заінтересованої особи - Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу, клопотання чи заперечення відсутні. Вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] [INFO] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного Бериславського району управління юстиції 30.01.2003 року. [PERSON] , [INFO] , який народився у м.\~Берислав,\~ Бериславського\~району Херсонської\~області,\~ Україна,\~ мав громадянство України, був зареєстрований та проживав на тимчасово окупованій території за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ксерокопіями його паспорту та ІПН, помер [INFO] м. Берислав, Херсонської області, Україна. Довідку про його смерть видано російською військово - цивільною адміністрацією Бериславського адміністративного округу Херсонської області від 09.09.2022 року за №172, довідка видана в зв`язку із відсутністю бланків свідоцтва про смерть (що підтверджується оригіналом довідки про смерть). Смерть [PERSON] також підтверджується ксерокопією лікарського свідоцтва про смерть № 133 від 07.09.2022 року, у якому зазначена причина смерті: закрита черепна - мозкова травма, ксерокопією повної виписки із записи актів громадського стану про смерть для отримання допомоги на заховання, фотографією могили [PERSON] та показаннями у якості свідка по справі сестри померлого [PERSON] ). Для проведення державної реєстрації смерті батька, заявник звернулася до Центрально- Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі, однак відділ ДРАЦС відмовив йому в такій реєстрації посилаючись на те, що ним для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснював свої повноваження (що підтверджується копією листа ДРАЦС від 09.01.2024 року). Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть його батька [PERSON] , та у подальшому для прийняття та оформлення спадщини. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, якій може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті на час смерті батька заявника, а саме: Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, було тимчасово окупованою територією України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Через активні бойові дії в Херсонській області та в м. Херсон державні органи, зокрема й відділи державної реєстрації актів цивільного стану не здійснювали свої повноваження. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Україні неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання спадщини після смерті батька. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, факт смерті батька не можливо зареєструвати у державному реєстрі, а тому, з метою захисту прав і свобод, заявник змушений звертатися до суду з даною заявою, яку просить суд задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1, п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частин 1, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом\~загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає\~негайне виконання рішень у справах про, зокрема, встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (\~аналогія права). На даний час заявниця бажає отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка, встановленого Українським законодавством зразка, але не має змоги, оскільки в неї відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть, яке відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони. На підставі\~вищевикладеного,\~враховуючи те,\~що заявник\~не має\~можливості надати\~документи,\~необхідні для\~проведення державної\~реєстрації смерті,\~зокрема оригінал\~лікарського свідоцтва\~про смерть\~належної форми,\~суд приходить\~до висновку\~про законність\~та обґрунтованість\~заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки така реєстрація не можлива без відповідного рішення суду. Тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Також суд вважає за доцільне на підставі ст.ст.10, 430 ЦПК України допустити рішення суду до негайного виконання. На підставі викладеного, та,

Outcome: approved