Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго», у якому просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період січень 2013 року по серпень 2023 року у розмірі 55574 грн. 70 коп. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2023 р., яке набрало законної сили, на його користь із відповідача стягнуто недонараховану заробітну плату за період 01.01.2010 року по 30.09.2015 року у сумі 28164 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України при виплаті. Фактичний розрахунок відповідачем проведено 22.09.2023 р. Разом із тим, компенсація втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати на час виплати основної частини заробітної плати не була виплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, враховуючи наведене та у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, оскільки нарахована заробітна плата виплачувалась позивачу своєчасно та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не регулюється питання індексації перерахунку заробітної плати нарахованої під час розгляду спору у суді. Інших заяв по суті справи сторони не подали. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2023 року позов [PERSON] до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення недонарахованої заробітної плати задоволено частково, стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] недораховану заробітну плату за період 01.01.2010 року по 30.09.2015 року в сумі 28164 (двадцять вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України при виплаті. Згідно копії виписки банку щодо руху коштів по картці від 27.09.2023 року [PERSON] відповідачем 22.09.2023 року перераховано позивачу кошти на виконання вказаного рішення суду, а саме сплачено недораховану заробітну плату у розмірі 22672,02 грн. Відтак, сплата невиплаченої заробітної плати позивачу проведена із порушенням строків її виплати, а тому, між сторонами виникли спірні правовідносини з питання виплати компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, що регулюється Законом України «Про оплату праці» та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо). У відповідності до правового висновку Верховного суду України, викладеної у постанові № 6-131цс12 від 07 листопада 2012 року основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Таким чином, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів. Як вбачається із матеріалів справи, цього не заперечили сторони та таке встановлено рішенням суду від 27.06.2023 р., під час роботи у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість із виплати заробітної плати, яка не була виплачена та стягнута у подальшому у судовому порядку, проте, виплачена 22 вересня 2023 року. Відтак, [PERSON] має право на отримання від ЛМКП «Львівтеплоенерго» компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до поданого позивачем розрахунку /а.с.22-41/ сума компенсації втрати частини основної заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2013 року по серпень 2023 року становить 55574,70 грн. Стороною відповідача не подано контррозрахунку на спростування розрахунку наданого стороною позивача, а тому суд приймає такий як вірний. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не порушило трудових прав позивача щодо виплати заробітної плати, оскільки це спростовано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2023 року. За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на своєчасний належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача необхідно стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 55574,70 грн. Як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із змісту позовної заяви на виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України вказано, що попередній розрахунок судових витрат складає 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Однак, до матеріалів справи не подано доказів понесених вказаних витрат, зокрема, опису та акта виконаних робіт, квитанції про оплату витрат на правничу допомогу, тощо, а тому відсутні підстави для вирішення питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Оскільки позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved