Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2023 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» з позовною заявою до [PERSON] «про відшкодування шкоди в порядку регресу», в якому просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (код ЄДРПОУ 23510137) матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 12305,57 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. сплачений судовий збір. 2.Позиція сторони позивача. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 19.07.2020 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (надалі ПОЗИВАЧ) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР4473571 (надалі ПОЛІС). Забезпеченим ТЗ за Полісом є Honda Accord, д.н. [NUMBER] (надалі Забезпечений ТЗ). 06.09.2020 року в м. Дніпро, по вул. В.Мономаха, 4 відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Забезпеченого ТЗ, автомобіля марки «Honda Accord», д.н. [NUMBER] , під керуванням Відповідача, та т.з. автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] . Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року по Справі № 932/11072/20, відповідача, [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] що підтверджується постановою суду. Враховуючи наявність у винуватця Полісу, власник пошкодженого ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт первинного огляду транспортного засобу від 11.09.2020 року та замовлено експертну оцінку про вартість матеріального збитку, яку відображено у звіті № 75-D/75/8 з калькуляцією, відповідно якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] складає 12305,57 грн. з урахуванням зносу та без вирахування ПДВ. На підставі зібраних документів та згідно заяви власника про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300319499 на суму 12305,57 грн., виплату якої здійснено на користь потерпілого, що підтверджується платіжною інструкцією № 043315 від 02.12.2020 року. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)». Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року у Справі № 932/11083/20 встановлено, що Відповідач будучи причетною до ДТП залишила місце ДТП. А тому, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 12305,57 грн. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Крім того, повідомляє, що заходи досудового врегулювання проводилися, шляхом направлення досудової вимоги 27.01.2021 року простим листом. Однак Відповідач відмовилась врегулювати даний спір в досудовому порядку. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 3. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] в судове засідання з`явилась, позов не визнала, суду пояснила, що дійсно вона була учасником ДТП, ця подія сталася ще у 2020 році, тому вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду. Після ДТП вона покинула місце ДТП, але повідомила страхову про ДТП, оскільки її авто було застраховано «КАСКО», намагалась з`ясувати чи не потрібно їй щось сплатити, їй повідомили, що нічого не треба, все добре, вона за свої гроші відремонтувала автомобіль, але через пів року була їй направлена претензія, а тепер з`явився цей позов. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 27.11.2023 року позивач ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулося до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. 27.11.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П.. 08.12.2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 13.12.2023 року Відповідач через канцелярію суду подала заперечення на позов, які були долучені до матеріалів справи. 04.01..2024 року Представником позивача на офіційну електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів та усних пояснень учасників справи. Розглянувши подані позивачем документи, вислухавши позицію Відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 20.07.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено ПОЛІС № 4473571 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим ТЗ за цим Полісом є т.з. автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , який належить Відповідачці. Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2020 року в м. Дніпро, по вул. В.Мономаха, 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Honda Accord», д.н. [NUMBER] , під керуванням Відповідачки, та т.з. автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] . З Постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року по Справі № 932/11072/20, вбачається, що відповідачку, [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП, в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] . Як встановлено судом, враховуючи наявність у Відповідачки Полісу, власник пошкодженого т.з., автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] звернувся до позивача, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого т.з. автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт первинного огляду транспортного засобу від 11.09.2020 року та замовлено експертну оцінку про вартість матеріального збитку, яку відображено у звіті № 75-D/75/8 з калькуляцією, відповідно якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] складає 12305,57 грн. з урахуванням зносу та без вирахування ПДВ. На підставі зібраних документів та згідно заяви власника про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300319499 на суму 12305,57 грн., виплату якої здійснено на користь потерпілого, що підтверджується платіжною інструкцією № 043315 від 02.12.2020 року. Як вбачається з Постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року у Справі № 932/11083/20, Відповідачка будучи причетною до ДТП залишила місце ДТП. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання, шляхом направлення досудової вимоги 27.01.2021 року простим листом на адресу Відповідачки, яка відмовилась врегулювати даний спір в досудовому порядку. 6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.\~55, ст.\~124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 10-13 ЦПК України\~- суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18\~ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 89\~ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95\~ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Правовідносини,\~які виникли\~в даному\~випадку між\~Відповідачем та\~Позивачем,\~спір про\~відшкодування в\~порядку регресу\~витрат,\~пов`язаних\~з регламентною\~виплатою,\~регулюються нормами\~ЦК України,\~та спеціальним\~ Законом\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до вимог статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванні в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини 3\~статті 1193\~ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною 1\~статті 1195 цього кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до положень п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону № 1961-IV потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Однією із умов для відшкодування матеріального збитку, особою, відповідальною за заподіяний збиток (або заподіювачем шкоди) є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (ст. 4, 5, 7, 12 цього Закону) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом МЮУ, Фонду ДМУ від 24.11.2003 року № 142/5/2092, в редакції наказу МЮУ, Фонду ДМУ від 24.07.2009 року №1335/5/1159) (п. 1.3, 1.6, 2.4, 4.3, 5.2, 8.3, 8.4, 8.5.2 - 8.5.15 Методики). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, СК у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону № 1961-IV чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.... Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Статтею 15 і 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є зокрема: ч.5) примусове виконання обов`язку в натурі; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини 1\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)». Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. Відповідно до п. 6 статті 82 ЦПК України,, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду-з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII), встановлено, що існує установлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з часу ратифікації 17.07.1997 року в силу статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 та п. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положення Цивільного кодексу України не містить обов`язковості пред`явлення претензій (вимог) в даних категоріях справи. Окрім цього, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 «У справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон Клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) «Положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту». Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Умовами\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 2 частини 4\~Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що Відповідач, [PERSON] , 20.07.2020 року уклала з позивачем договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та отримала ПОЛІС № 4473571, за яким було застраховано т.з. автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , який належить Відповідачці, 06.09.2020 року в м. Дніпро, по вул. В.Мономаха, 4 сталася ДТП за участю застрахованого т.з. автомобіля марки «Honda Accord», д.н. [NUMBER] , під керуванням Відповідачки, [PERSON] та т.з. автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] . Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року по Справі № 932/11072/20, Відповідачку, [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП,що сталося 06.09.2020 року, з пошкодження т.з. автомобіля марки « Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] . Власник пошкодженого т.з., автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н. [NUMBER] звернувся до позивача, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про виплату страхового відшкодування, Позивач, ПрАТ «СК «Провідна» склав страховий акт № 2300319499 на суму 12305,57 грн., яку було виплачено на користь потерпілого, що підтверджується платіжною інструкцією № 043315 від 02.12.2020 року. Суд з`ясував, що вищевказана сума пошкодження, була встановлено складеним актом первинного огляду транспортного засобу від 11.09.2020 року та замовленою експертною оцінкою про вартість матеріального збитку, яку відображено у звіті № 75-D/75/8 з калькуляцією, відповідно якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] складає 12305,57 грн. з урахуванням зносу та без вирахування ПДВ. Оскільки Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року у Справі № 932/11083/20, було встановлено, що Відповідачка [PERSON] , будучи винною в скоєні ДТП, що мало місце 06.09.2020 року, залишила місце ДТП. Посилання Відповідача [PERSON] в судовому засіданні на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, судом до уваги не береться, оскільки Постанова Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року у Справі № 932/11083/20 набрала законної сили 24.11.2020 року, а позивач звернувся з позовом через електронний суд 24.11.2023 року, таким чином строк звернення до суду з цим позовом позивачем не порушений. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем - потерпілій особі було на законних підставах здійснено виплату в результаті пошкодження вказаного вище автомобілю марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] на суму 12305,57 грн., що підтверджується вищенаведеними доказами та з огляду на те що, Відповідач [PERSON] , будучи винною у вчиненні ДТП, що мало місце 06.09.2020 року, покинула місце ДТП, суд вважає, вказану суму стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу законною та підтвердженою документально, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. \~ \~ \~ \~ 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, в сумі 2684 (двом тисячам шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Outcome: approved