Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, вказуючи що він є стягувачем у виконавчому провадженні №56839906 про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 5060410,96 грн. В порядку звернення стягнення на майно боржника позивач на підставі чч. 8-9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» залишив за собою майно, що не було реалізовано на земельних торгах, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012, 1821185400:10:003:0014, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Про право власності позивача на вказані земельні ділянки приватним нотаріусом Доброльожою В.В. було видано свідоцтво від 23.11.2023 за реєстровим №3166 та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак щодо вказаних земельних ділянок зареєстровано обтяження у вигляді арешту, що накладено на підставі супровідного листа судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 26.09.2014 №6982 та ухвали судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 23.09.2014 у провадженні №2/276/497/14, що підтверджується інформаційними довідками. Позивач зазначає, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні ухвали від 23.09.2014 у провадженні №2/276/497/14 (що належить до справи №276/1215/14-ц), якими б було накладено арешт на вказані земельні ділянки. Наявність вказаних арештів перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, а тому позивач просить зняти арешт із земельних ділянок з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012, 1821185400:10:003:0014, що накладений на підставі супровідного листа судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 26.09.2014 №6982 та ухвали судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 23.09.2014 у провадженні №2/276/497/14. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Поштове відправлення, яке направлялося рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, копію ухвали від 06.12.2023 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 15.12.2023 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Доброльожа В.В., будучи повідомленим про розгляд вказаної справи судом, будь-яких клопотань, заперечень чи пояснень щодо предмету спору до суду не подав. Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.10.2023, складеного приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченком В.Г., на підставі частини 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-135/14 від 24.09.2014, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, передано у власність належне боржнику [PERSON] майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012, 1821185400:10:003:0014, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області. На підставі вказаного акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.10.2023, приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожою В.В. видано свідоцтво від 23.11.2023 за реєстровим №3166 про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012, 1821185400:10:003:0014, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що раніше належали відповідачу [PERSON] . Право власності позивача на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав зареєстровано 23.11.2023 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожою В.В. Згідно із ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.09.2014 у справі №276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14) було задоволено заяву представника позивачки [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки загальною площею 36,4289 га, з наступними кадастровими номерами: -1821185400:10:003:0011-5,0307 га; -1821185400:10:003:0012-4,8319 га; -1821185400:10:003:0013-4,4807 га; -1821185400:10:003:0014 - 4,9258 га; -1821185400:10:003:0016 - 4,2899га; -1821185400:10:003:0017 - 4,2899 га; -1821185400:10:003:0046 - 4,2900 га; -1821185400:10:003:0047 - 4,2900 га У подальшому, рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.11.2016 по вказаній справі, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.01.2017, позов [PERSON] до [PERSON] з участю третьої особи: [PERSON] про поділ майна подружжя був задоволений. Визнано за [PERSON] право власності на земельні ділянки за наступними кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0013 - 4,4807 га; 1821185400:10:003:0466 - 3,1551 га; 1821185400:10:003:0473 - 3,9613 га; 1821185400:10:003:0469 - 0,8 га; 1821185400:10:003:0470 - 1,8943, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. У власності відповідача [PERSON] залишено належні йому на праві власності земельні ділянки за наступними кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0467 - 1,1348 га; 1821185400:10:003:0472 - 0,3286га; 1821185400:10:003:0468 - 3,49 га; 1821185400:10:003:0471 - 2,3957 га; 1821185400:10:003:0011 - 5,0307 га; 1821185400:10:003:0012 - 4,8319 га; 1821185400:10:003:0014 - 4,9258 га, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Крім того,\~ухвалою Черняхівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 21.03.2023\~у справі\~№276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14) було задоволено клопотання представника третьої особи [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.09.2014 у справі №276/1215/14-ц, у виді арешту земельних ділянок з такими кадастровими номерами: - 1821185400:10:003:0011, щодо якої арешт зареєстровано записом про обтяження №7217160 (спеціальний розділ), накладений державним реєстратором Володарсько-Волинського районного управління юстиції Гонгало Іриною Анатоліївною 03.10.2014 о 13:35:38; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16242740 від 03.10.2014 14:17:24, [PERSON] , Володарсько-Волинське районне управління юстиції. Житомирська обл.; - 1821185400:10:003:0012, щодо якої арешт зареєстровано записом про обтяження №7218093 (спеціальний розділ), накладений державним реєстратором Володарсько-Волинського районного управління юстиції Гонгало Іриною Анатоліївною 03.10.2014 о 13:41:48; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16244310 від 03.10.2014 14:43:31, Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл.; - 1821185400:10:003:0014, щодо якої арешт зареєстровано записом про обтяження №7219398 (спеціальний розділ), накладений державним реєстратором Володарсько-Волинського районного управління юстиції Гонгало Іриною Анатоліївною 03.10.2014 о 13:51:29; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16246705 від 03.10.2014 15:21:25, [PERSON] , Володарсько-Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл. Таким чином\~судом встановлено,\~що арешт\~земельних ділянок\~з кадастровими\~номерами:\~1821185400:10:003:0011,\~1821185400:10:003:0012,\~1821185400:10:003:0014,\~застосований як\~захід забезпечення\~позову у\~справі №276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14), на даний час скасовано. При цьому, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про арешт нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012,\~1821185400:10:003:0014\~прийнято приватним\~нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В.В. 23.11.2023; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] ; документи подані для державної реєстрації: супровідний лист судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 26.09.2014 №6982 та ухвала судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 23.09.2014 у провадженні №2/276/497/14. Вказані обтяження перенесено із записів №7217160, №7218093, №7219398, які скасовані ухвалою Черняхівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 21.03.2023\~у справі\~№276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14). Разом \~тим,\~згідно даних\~Єдиного державного\~реєстру судових\~рішень,\~Володарсько-Волинським\~районним судом\~Житомирської області\~ухвали від\~23.09.2014\~у справі\~№276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14) про накладення арешту на вказані земельні ділянки не виносилися. Доказів протилежного учасниками справи суду не надано. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Суд також враховує, що згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 по справі справа № 354/397/17 дійшов висновку, що в розумінні положень норми статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції, на відміну від положень частини вказаної статті у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав. Водночас у пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про державну реєстрацію припинення прав чи припинення обтяжень, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV. Враховуючи те що, арешт земельних ділянок з кадастровими номерами: 1821185400:10:003:0011, 1821185400:10:003:0012, 1821185400:10:003:0014, застосований як захід забезпечення позову у справі №276/1215/14-ц (провадження №2/276/497/14), на даний час скасовано, інші обтяження в установленому законом порядку на вказані земельні ділянки не накладалися, подальше перебування їх під обтяженням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує право власника на вільне розпорядження своїм майном та не має легітимної мети, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved