Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 30.08.1986 до 12.09.2023 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: 15.03.2005 придбали транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] та 17.10.2019 придбали транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, шасі № [NUMBER] . Згоди щодо добровільного поділу даного майна сторони не дійшли. За таких підстав позивач просить: 1) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, шасі № [NUMBER] ; 2) припинити право спільної сумісної власності майна подружжя на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] та транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, шасі № [NUMBER] . 18.10.2023 забезпечено позов\~у даній\~цивільній справі\~шляхом накладення\~арешту на транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] , [INFO] . 19.10.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 16.11.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 09.11.2023 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що 15.03.2003 відповідач за власні кошти придбав автомобіль марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] , а тому цей автомобіль перебуває у його приватній власності. Зазначив, що лише транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, шасі № [NUMBER] підлягає поділу як спільне майно подружжя, оскільки був придбаний за їх спільні з дружиною кошти. 14.11.2023 представник позивача адвокат Бачинська Н.О. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач не надав належних, допустимих та достовірних доказів про те, що транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] придбаний ним за особисті кошти. Представник зазначила, що презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який спростовує. 16.11.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 12.12.2023. 12.12.2023 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк на усунення недоліків позовної заяви. 17.12.2023 представник позивача усунула недоліки позовної заяви шляхом надання висновку про вартість транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] . Судове засідання у справі призначене на 23.01.2024. У судовому засіданні 23.01.2024 представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заві та відповіді на відзив, та просила позов задовольнити повністю. У судовому засіданні 23.01.2024 представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Пояснив, що відповідач придбав транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol» під час перебування у шлюбі з позивачем, однак за свої особисті кошти, а тому вказаний транспортний засіб є приватною власністю відповідача. Не зміг повідомити суду, які саме доходи отримував відповідач та чи отримувала доходи позивач. Зазначив, що відповідач хоча і не заперечує, що транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5» є спільним майном сторін, однак позов не визнає повністю. У судове засідання 23.01.2024 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явились, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд установив, що 30.08.1986 [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому складений актовий запис № 1152. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 21). 12.09.2023 шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 26). Так, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] , 15.03.2005 зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с. 22-23). Також, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, шасі № [NUMBER] , 17.10.2019 зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с. 24-25). Указане дає підстави вважати, що спірне майно придбане та зареєстроване за [PERSON] під час перебування останнього у шлюбі з [PERSON] . Такі обставини визнавались та не заперечувались у судовому засіданні учасниками справи. Так, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач покликався на те, що транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] , придбаний відповідачем за особисті кошти, а відтак є особистою власністю відповідача. Разом з тим належні та достатні докази на підтвердження цих обставин, зокрема, що під час перебування сторін у шлюбі відповідач був працевлаштований та отримував дохід у розмірі, який був би достатнім для самостійного придбання спірного рухомого майна, чи отримав кошти у дарунок, чи мав заощадження, зроблені до шлюбу, суду не надані. При цьому слід зазначити, що Верховний Суд в постановах від 27.01.2020 у справі № 442/8047/16-ц та від 29.01.2021 у справі № 161/14048/19 дійшов висновку, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відтак суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем той факт, що обидва транспортні засоби були придбані сторонами за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, а відтак, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. Суд також враховує висновки про вартість майна, згідно з якими ринкова вартість транспортного засобу марки «Audi» моделі «Q5», 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , шасі № [NUMBER] станом на 09.10.2023 складає 672800 грн без ПДВ (а.с. 33), а ринкова вартість транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Patrol», 2005 року випуску, шасі № [NUMBER] станом на 12.12.2023 складає 671500 грн без ПДВ (а.с. 134 зв. бік). Указане дає підстави дійти висновку, що належне сторонам рухоме майно є рівноцінним та підлягає поділу між сторонами у рівних частках шляхом залишення транспортного засобу марки «Audi» моделі «Q5» у власності позивача, а транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Patrol» - у власності відповідача. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 6728,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0261410017 від 11.10.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього,\~відповідно до\~ч.\~7,\~8\~ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2023.

Outcome: approved