Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Стариченко Микола Петрович, звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа Головне Управління Національної Поліції в Запорізькій області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 391577 від 27.06.23 складеного ДОП Мелітопольського РУГІ ГУНИ в Запорізькій області капітаном поліні Глєбовим І.В. про те, що 27.06.2023 о 10 год. 59 хв. [PERSON] за адресою [ADDRESS] здійснив продаж 10 літрів газу "Пропан " за ціною 20 грн. 99 коп. за І літ/ без будь яких дозвільних документів, а також - реєстрації як суб`єкт господарської діяльності чим порушив вимоги Закону України № 382/95 від 19.12.1995, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 161-1 КУпАП. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2023 у справі №337/3653/23 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП, було закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що свідчить про незаконність складання та направлення до суду матеріалів справ щодо нього. Внаслідок цих дій позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що, позивач був вимушений шукати захисника для захисту своїх прав та законних інтересів в суді та витрачати на це грошові кошти. Звичний устрій життя позивача був порушений, постійна нервова напруга у зв`язку перебуванням його справи в суді не надавала позивачу можливості проживати у звичному для себе темпі протягом усього судового розгляду. У результаті незаконного складання щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення позивач міг втратити велику суму коштів, які довелось би витратити на сплату штрафу, що становить від 17000 грн. до 34000 грн., відповідно до санкції ч. 1 ст. 161-1 КУпАП. Цей факт викликав постійні переживання та занепокоєння. Будучи незаконно обвинуваченим у вчиненні правопорушення, позивач тяжко це переносив, у нього погіршився сон, він постійно перебував у постійній нервовій напрузі, не міг належним чином виконувати роботу, спілкування з сім`єю не складалось через нервовість позивача, пригнічений стан, також це негативно вплинуло на його стосунки з колегами по роботі сусідами, знайомими, оскільки отримував судові повістки, що викликало нездоровий інтерес до його особи, поставлено під сумнів його честь та гідність. Постійна нервова напруга загострила хронічні захворювання та послабила імунітет. [PERSON] внаслідок незаконних дій поліції вимушений був звернутися до адвоката за захистом своїх прав. Загальні витрати на правову допомогу склали 12000 гривень. Вказані витрати були понесені позивачем, що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., 12000 грн. на відшкодування шкоди, у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2023 року у справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 23.10.2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі уповноваженої особи в порядку само представництва у відповідності до статті 58 ЦПК України [PERSON] . В поясненнях представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вважають, що зазначена постанова не може бути підставою для підтвердження наявної заданої шкоди. У вказаній постанові суду не визнано дії посадових осіб ГУНП незаконними та/або протиправними; 2) невідомо відносно кого було розглянуто справу про адміністративне правопорушення у справі № 337/3653/23, оскільки, представником Позивача до матеріалів долучено постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2023 у справі №337/3653/23, яка не містить відомостей відносно Позивача, а виключно відносно особи. На Позивача не було незаконно накладено штраф, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Матеріали справи\~не містять\~жодного належного\~і допустимого\~доказу на\~обгрунтування того,\~що внаслідок\~розгляду справи\~про адміністративне\~правопорушення відбулись\~кардинальні чи\~суттєві зміни\~в перебігу\~життєвих подій,\~було спричинено\~тривалий психологічний\~дискомфорт чи\~штучне обмеження\~у плануванні\~можливостей,\~що загалом\~завдало певної\~моральної шкоди.Будь-яких\~підтверджень позбавлення\~можливості та\~реалізації своїх\~звичок та\~бажань,\~які завдали\~моральної шкоди\~Позивачу,\~а також\~яким чином\~погіршились відносини\~з оточуючими\~людьми до\~матеріалів справи\~не надано,\~що виключає\~можливість здійснити\~таку оцінку\~судом. Щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12000 грн. та витрат на правничу допомогу, зазначила, що позивач звернувся не до районного (міського) суду (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення, представником Позивача не долучено належних, достовірних, достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду справи № 337/3653/23. Долучені документи не відповідають вимогам, визначених у ст. 133, 137 ЦПК України. 30.10.2023 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву по справі №334/8985/23, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що позивачем невірно визначено коло відповідачів по справі, оскільки відповідачем має бути відповідний орган державної влади, внаслідок дій чи бездіяльності якого позивач звертається до суду. Щодо стягнення моральної шкоди зазначили, в матеріалах справи відсутній розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Невідомо з яких міркувань позивач виходив при визначенні розміру відшкодування такої шкоди. Також не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань, втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків через діяльність або бездіяльність державних органів. їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Щодо стягнення з Державного бюджету України 12 000,00 грн. у зв`язку поданням юридичної допомоги в адміністративній справі. Позивачем не додано жодного документу про визнання дій органу національної поліції протиправними, що вже свідчить про відсутність усіх складових елементів шкоди. Вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених, зокрема, при розгляді адміністративної справи не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з недотриманням позивачем встановленого порядку відшкодування матеріальної шкоди, передбаченого законом. Щодо стягнення з Державного бюджету України витрат на правову допомогу по цивільній справі. Державну казначейську службу України визначено учасником судового процесу виключно у зв`язку з тим, що відповідно до чинного законодавства у справах про відшкодування шкоди з Державного бюджету України одним з учасників судового процесу має бути орган Державної казначейської служби України. Державна казначейська служба України не порушувала прав позивача по цій справі і жодним нормативним актом або договором не передбачено покладення на Державний бюджет України судових витрат у цивільних справах щодо стягнення шкоди, пов`язаної з діями або бездіяльністю посадових осіб правоохоронних органів. Згідно з матеріалами справи шкоду позивач вважає, що шкоду йому було завдано працівниками поліції. Таким чином, у разі задоволення позову відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у цій справі, мають бути покладено на органи, якими позивачу завдано шкоду, а не на Державний бюджет України. Отже, позовна вимога щодо стягнення судових витрат на правову допомогу з Державного бюджету України за рахунок через Державну казначейську службу України є безпідставною та необґрунтованою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилався на відзив на позовну заяву, вказала, що Державна казначейська служба не є належним відповідачем у справі. Також позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди та безпідставно заявлено вимогу 12000 грн. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно дост.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 27.06.2023року співробітниками Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №391577 відносно [PERSON] , яким встановлено, що 27 червня 2023 року о 10:00 годині по [ADDRESS] [PERSON] здійснив продаж 10 літрів газу «Пропан» за ціною 20,99 гривень за 1 літр, без будь-яких дозвільних документів, а також реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Вказаний факт підтверджується Постановою судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі ЄУН № 337/3653/23, Провадження №3/337/1449/2023 від 08.09.2023 року. Постановою судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі ЄУН № 337/3653/23, Провадження №3/337/1449/2023 від 08.09.2023 року провадження у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 161-1КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Як зазначено у постанові суду, підставою для ухвалення такого рішення стало те, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 19.09.2023 року, відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Згідно зі статтею 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56\~Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 23\~ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Саме така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 09.06.2021р. у справі № 726/837/20, від 26.08.2020р. у справі № 544/964/18, від 01.07.2020р. у справі №347/1977/17, від 08.04.2020 року у справі № 686/16847/17, від 01.07.2020 року у справі № 347/1977/17, від 22.07.2020 року у справі № 303/7352/18, від 02.09.2020 року у справі № 591/1001/17, від 09.06.2021 року у справі № 726/837/20, від 29.09.2021 року у справі № 166/1222/20, від 26.01.2022 року у справі № 953/6561/20, від 07.09.2022 року у справі № 289/2110/21, від 14.12.2022 року у справі № 201/7848/21 та інших. Постановою судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі ЄУН № 337/3653/23, Провадження №3/337/1449/2023 від 08.09.2023 року у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 161-1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Отже, з вказаного вбачається, що у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивач просить стягнути на відшкодування моральної шкоди 10\~000 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо відшкодування шкоди у зв`язку з наданням юридичної допомоги на правничу допомогу За змістом статті 3\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Суд зауважує, що встановивши факт понесення витрат у зв`язку із поданням юридичної допомоги, суд стягує витрати саме за час перебування під слідством і судом. Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку із наданням йому юридичної допомоги не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 (провадження № 61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі № 759/2952/20 (провадження № 61-16694св21), від 08 листопада 2023 року у справі № 539/2673/21 (провадження № 61-9750св 23). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21 (провадження\~№ 61-8158св22). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Представник позивача до матеріалів позовної заяви додав копію Договору про надання правової допомоги №б/н від 19.07.2023 року, який був укладений між [PERSON] та адвокатом Стариченко Миколою Петровичем. (а.с.10) Додатковою угодою №1 до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 19.07.2023 року, а саме пунктом 2 визначена вартість послуг за консультацію, підготовку клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення 8000 грн. (а.с.11) Згідно акту виконаних робіт від 08.09.2023 року [PERSON] прийняв від адвоката Стариченко М.П. роботу, згідно переліку та оплачує її в повному розмірі у загальній сумі 12\~000 грн., а саме за консультацію, підготовку клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення 8000 грн. та участь у 2-х судових засіданнях 4000 грн. (а.с.12) Відповідно до розрахункової квитанції Серії СЖТІ №898354, 08.09.2023 року проведено розрахунок за надані послуги у сумі 12000 грн. (а.с.15) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] підлягає стягненню шкоди, у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги в розмірі 12000 гривень. (дванадцять тисяч гривень). Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Згідно положень ст.133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно викладеного у заяві відповідача розрахунку вартості наданої правової допомоги адвокатом Стариченко М.П. було виконано правничої допомоги на загальну суму 3 500 грн. Фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи підтверджуються: Договором про надання правової допомоги №б/н від 19.07.2023 року; Додатковою угодою №2 до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 19.07.2023 року, Ордером на надання правничої допомоги №1046676 від 02.10.2023року; Актом виконаних робіт від 02.10.2023 року на суму 3500 грн.; Розрахунковою квитанцією Серії СЖТІ №898355 від 02.10.2023 року на суму 3500 грн. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 3500 грн., суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становлять суму в розмірі 3500 гривень.

Outcome: approved