Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» про визнання трудових відносин припиненими. Позов мотивовано тим, що з 07.04.2022 року [PERSON] перебуває на посаді директора Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія», відомості було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Із змісту п.7.2.3 статуту БО «БФ «ПБД», затвердженого рішенням Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» від 30.03.2022 року вбачається, що Вищий орган управління (п.6.1.1. Статуту - загальні збори учасників), приймає та оформлює рішення про виконання своїх статутних повноважень, до яких належать:…Призначення або обрання та зупинення повноважень чи припинення повноважень (відкликання) членів виконавчого органу та наглядової ради. Позивач зазначає, що у зв`язку із життєвими обставинами та віком, ним було подано заяву про звільнення з посади директора БО «БФ «ПБД» за власним бажанням. Запропоновано скликати позачергові збори учасників БО «БФ «ПБД», з включенням до порядку денного питання щодо звільнення директора БО «БФ «ПБД». Заяву про звільнення та повідомлення про скликання позачергових зборів учасників БО «БФ «ПБД», позивачем направлено 12.10.2023 року, однак відповідачем надіслані звернення були повністю проігноровані всупереч вимогам чинного законодавства. Станом на момент подачі позову до суду відповідач проігнорував неодноразові звернення позивача щодо повернення коштів, згоди щодо повернення коштів не досягнуто сторонами. Позивач, вважає, що ситуація яка склалася, порушує його законні права та інтереси, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом, який просив задовольнити. Крім того, просив стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.11.2023 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 29.11.2023 року надійшла заява позивача про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30.11.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,\~\~що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 13.12.2022 року позивач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, серії [NUMBER] від 13.12.2022 року. 07.04.2022 року [PERSON] призначено на посаду директора Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія», що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до\~ст. 38 КЗпП України\~будь-який працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Суд зазначає, що релевантною у цій справі є стала практика Верховного суду, зокрема у справі № 758/1861/18, Постанова ВС від 24.12.2019 р. Відповідно до зазначеної практики, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими. Як вбачається із змісту п.7.2.3 статуту БО «БФ «ПБД», затвердженого рішенням Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» від 30.03.2022 року, Вищий орган управління (п.6.1.1. Статуту - загальні збори учасників), приймає та оформлює рішення про виконання своїх статутних повноважень, до яких належать:…Призначення або обрання та зупинення повноважень чи припинення повноважень (відкликання) членів виконавчого органу та наглядової ради. Судом встановлено, що з метою звільнення з посади директора, 12.10.2023 року позивач написав заяву про звільнення на підставі ч.1\~ст.38 Кодексу Законів про працю України, у якій було вказано, що останній робочий день на займаній посаді директора Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» -12.10.2023 року. 12.10.2023 р. на виконання норм Статуту, [PERSON] направив засобами поштового зв`язку лист-повідомлення про те, що 13.11.2023 року в [ADDRESS] , о 09 годині 00 хвилин будуть проводитися загальні збори з приводу звільнення директора [PERSON] відповідно до заяви останнього від 12.10.2023 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до Статуту Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» до компетенції загальних зборів Фонду належить, зокрема, обрання та звільнення від обов`язків голови та членів Правління. Пунктом 8.1. Статуту Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» передбачено, що директор є постійним діючим виконавчим органом управління Фонду та вищою посадовою особою Фонду та керує його поточною діяльністю відповідно до законодавства України, Статуту, а також рішень вищого органу управління. Директор призначається і зміщується вищим органом управління Фонду. 12.10.2023 року єдиний засновник Благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» [PERSON] , який уповноважений на звільнення директора, на призначену дату загальних зборів не прибув та не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків. Відповідно до ч. 5\~ст. 55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 2\~статті 8 Конституції України\~гарантується право громадян на звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод. За змістом\~ст. 51 КЗпП України\~держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Відповідно до частини першої\~статті 21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом\~статті 22 КЗпП України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. За змістом\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власником підприємства у розумінні\~ст. 38 КЗпП України\~та трудового законодавства в цілому, вважається особа, яка створила підприємство, тобто засновник (засновники). Залежно від організаційно - правової форми підприємства, власником може бути засновник приватного підприємства, акціонери, учасники та ін. Вбачається, що позивачем виконано всі вимоги законодавства щодо процедури звільнення за власним бажанням, а саме: подано заяву про звільнення за власним бажанням, у встановлений законом спосіб та строк повідомлено відповідача про намір звільнитися з посади директора за власним бажанням згідно із\~ст. 38 КЗпП України\~. Натомість, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що законні вимоги позивача щодо звільнення розглянуто, у зв`язку з чим порушені права та інтереси позивача. Відповідно до частин 1-4\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не вирішення відповідачем питання про звільнення працівника з посади директора, є порушенням його права щодо вільного вибору праці, передбаченого\~ст. 43 Конституції України, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову та визнання припиненими трудових відносини між директором [PERSON] і Благодійною організацією «Благодійний фонд «Подільська Благодійна Дивізія» на підставі\~ст.38\~Кодексу законів\~про працю\~України за власним бажанням з 13.11.2023 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~073,60 грн., підлягають стягненню на його користь із відповідача.

Outcome: approved