Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 30.04.1992 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народився син, який на даний час є повнолітнім Через відсутність взаємоповаги одне до одного, у сторін неприязні стосунки. За весь цей час між ними відсутнє нормальне спілкування. Через постійні сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їхній шлюб розпався. За даних обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний (юридичний) характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть. Позивач уважає, що з вищенаведених підстав їхнє спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем стало неможливим, та суперечить її інтересам. Оскільки рішення про розірвання шлюбу прийнято давно, строк на примирення просить не надавати. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву згідно з якою просить розглядати справу у її відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як установлено по справі,\~ 30.04.1992 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого виконкомом Глибоцької сільської Ради народних депутатів. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як установлено згідно пояснень позивачки зазначених у позовній заяві, та не спростовано відповідачем, через постійні сварки, внаслідок того, що кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюб між сторонами фактично розпався, шлюб носить суто формальний характер, оскільки жодних обов"язків як подружжя сторони не несуть. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~з ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved