Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 000,00 грн з дня подачі заяви та на весь період непрацездатності сина. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2005 у справі №2-1633/2005 [PERSON] визнано недієздатним. [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства. Позивачка вказує, що батьком дитини є [PERSON] , з яким вона перебуває у шлюбі. Зазначає, що відповідач є працездатним, офіційно працює, однак будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не дає. Вона не має можливості повністю утримувати сина самостійно. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи. Відповідач у відзиві від 15.01.2024 позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 25% від його заробітку. Зауважив, що він намагався добровільно надавати фінансову допомогу позивачу. У відповіді на відзив від 15.01.2024 позивачка заперечила обставини, викладені у відзиві. До суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕ, серія ВЛН №016137 (а.с. 9). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2005 у справі №2-1633/2005 [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним (а.с. 11). [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над недієздатним сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2023 у справі №161/18301/23. [PERSON] отримує допомогу по догляду за інвалідом І групи у розмірі 2 589,00 грн щомісячно (а.с. 16). Позивачка стверджує, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча є працездатний та офіційною працює. Вона сама несе всі витрати на утримання дитини, є пенсіонером. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами законодавства. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України). Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач у відзиві від 15.01.2024 позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 25 відсотків від його заробітної плати, що в середньому становитиме 2 425,40 грн щомісячно. Відповідач долучив довідку про доходи за період із січня по грудень 2023 року, з якої вбачається, що розмір його заробітної плати є не однаковим щомісяця. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я останнього, який є непрацездатною особою, інвалідом дитинства 1 групи, та стан здоров`я його батька, який є працездатною та офіційно працевлаштованою особою; матеріальне становище матері, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина у твердій сумі у розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви. Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Суд зауважує, що діюче законодавство надає саме позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій сумі. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду. Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З врахуванням ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 447,33 грн. судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог), оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: partial