Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

20.06.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного Підприємства «Шериф-Центр Безпеки» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного Підприємства «Шериф-Центр Безпеки» заборгованість за договором № 12953152/ОК про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 28 грудня 2021 року в загальній сумі 5400 грн. 00 коп., яка складається з: борг за надані послуги за договором у розмірі 4800 грн. 00 коп. та штрафні санкції передбачені п.5.1.1. Договору у розмірі 600 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2021 року між ПП «Шериф-Центр Безпеки» та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №12953152/ОК, за умовами якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послугу з охорони об`єкта за адресою: [ADDRESS] , шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті замовника та автоматичного сповіщення про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання охоронної сигналізації, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт. Вартість обраних відповідачем послуг складає 600,00 грн. за місяць. Сторони домовились, що оплата за цим договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця, в якому надаються послуги. За умовами даного договору відповідач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов договору. Позивач вказує, що ним належним чином виконані умови договору, та надані відповідні послуги в повному обсязі. Проте, відповідачем в повному обсязі не виконує грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг, а саме з січня 2022 року по 20.09.2022 року відповідачем взагалі не здійснено жодної оплати. Позивач вказує, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за надані послуги в сумі 4800, 00 грн., яка відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, а також відповідач має сплатити на користь позивача за умовами договору штрафні санкції в сумі 600,00 грн. Позивачем було надіслано відповідачу повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів, однак, ця вимога була залишена позивачем без належного реагування. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані послуги, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості за договором в примусовому порядку. 27.06.2023 року Дніпровський районний суд міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача Приватного підприємства ««Шериф-Центр Безпеки»» - Неровний Д.В. в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.12.2021 року між ПП «Шериф-Центр Безпеки» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №12953152/ОК. Відповідно до пункту 1.3.1 зазначеного договору, охорона об`єкта здійснюється виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт. Пунктом 1.2 Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку № 1 до Договору. Так, згідно з пунктом 1 Додатку № 1 адреса об`єкта - [ADDRESS] . Вартість обраних Замовником послуг, згідно переліку, викладеному в пункті 1.3 Договору, - визначаються у Додатку № 1 (пункт 2). Згідно з пунктом 2 Додатку № 1 вартість обраних Відповідачем послуг складає 600,00 грн. за один місяць їх надання. Відповідно до положень пункту 2.3 зазначеного договору, оплата за цим договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться Замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Водночас, відповідно до пункту 3.2.15 договору, замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються Виконавцем згідно умов Договору. Пунктами 8.1-8.2 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення. Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. Згідно із підпункту «а» пункту 4.1.4 договору, виконавець має право достроково розірвати договір, попередньо повідомивши про це замовника, якщо, останній, не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному Договору. Відповідно до пункту 5.1.1 договору, за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг протягом календарного місяця, Замовник зобов`язується оплати штрафні санкції у розмірі 100 % вартості послуг Виконавця, зазначених в пункті 2 Додатку № 1 до Договору (600,00 грн.). Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість, в зв`язку з неналежним виконання умов договору, на загальну суму 5400, 00 грн., з яких: 4800, 00 грн. - сума боргу за надані послуги, 600,00 грн. - штрафні санкції, передбачені п. 5.1.1 договору. Позивач стверджує, що ним, як виконавцем в повному обсязі виконано свої зобов`язання за договором, а саме надано послуги відповідно до умов договору. В свою чергу, станом на день звернення з даним позовом до суду, відповідачем не сплачено на користь позивача борг за надані послуги, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. 23.05.2023 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів, однак, зазначена вимога була залишена відповідачем без належного реагування. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що за змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із статтями 525 - 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. За змістом статті 902 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно із частиною першою статті 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (стаття 907 ЦК України). Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Відтак, позивач як сторона, що надає послуги, скористався власним правом, передбаченим статтею 907 ЦК України щодо розірвання договору в односторонньому порядку, та вимушений звернутись до суду з позовною вимогою про стягнення вартості невиконаних замовником зобов`язань за цим договором. Виходячи із змісту статей 651, 653 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним, а у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Отже, внаслідок відмови позивача від договору надання послуг він вважається розірваним і внаслідок його розірвання зобов`язання сторін за договором припиняються. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наявними у справі доказами підтверджено, що відповідач належним чином не виконував умов укладеного між сторонами договору, та внаслідок односторонньої відмови від договору, відповідач, в силу вимог чинного законодавства та умов договору, зобов`язаний сплатити заборгованість зі сплати щомісячних платежів за даними договором до моменту його розірвання, штрафні санкції та компенсацію, що передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача доводи позову спростовано не було, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved