Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] помер їх рідний батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . Однак через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та безпосередні військові дії на Миколаївщині позивач [PERSON] була змушена виїхати за кордон для своєї безпеки та безпеки своєї родини. 05.03.2022 вона виїхала за межі України та повернулась лише 18.10.2023. Весь час, що [PERSON] перебувала за кордоном, документи, які необхідні для заведення спадкової справи, знаходились у неї, оскільки вона помилково забрала їх з собою. За таких обставин її рідна сестра [PERSON] також не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в строки, встановлені законом. Крім того, позивач [PERSON] зазначала, що вона в будь - якому випадку не мала можливості своєчасно після смерті звернутись до нотаріуса, оскільки після смерті батька перебувала в тяжкому емоційному стані, який з початком війни тільки погіршився. Також вказувала, що вона є інвалідом ІІІ групи, має хронічний діагноз стійкі наслідки перенесеного ішемічного інсульту у вигляді вираженого правобічного геміпарезу з порушенням функції правих кінцівок та ходи, вестибуло-атактичним синдромом, зниженням когнітивних функцій. Тільки після того, як [PERSON] повернулась з-за кордону, позивачі звернулись до ПН ММНО Хоменко\~О.О. із заявами про прийняття спадщини, проте їм було роз`яснено неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті батька в зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені обставини, позивачі звернулись із даним позовом до суду. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2023, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у ПН ММНО Хоменко\~О.О. копію витягу зі спадкового реєстру щодо заведення/не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 28.11.2023 витребувані відомості надійшли на адресу суду, згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином, 11.12.2023 від їх представника адвоката Нікітченко М.О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, 21.11.2023 від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа ПН ММНО Хоменко О.О. у відповідності до заяви від 28.11.2023 просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (а.с. 17, 23). 01.05.1992 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 22). 07.06.1997 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2002, виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Сазоновою М.Б., [PERSON] на праві власності належить кв. [ADDRESS] (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] батько позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності квартири. В зв`язку з військовою агресією Російської Федерації про України позивач [PERSON] 05.03.2022 виїхала за межі України та повернулась лише 18.10.2023, що підтверджується відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 14-15). Весь час, що [PERSON] перебувала за кордоном, документи, які необхідні для заведення спадкової справи, знаходились у неї, оскільки вона помилково забрала їх з собою. За таких обставин її рідна сестра [PERSON] також не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в строки, встановлені законом. Крім того, [PERSON] має хронічне захворювання, їй встановлено інвалідність ІІІ групи (а.с. 24). Згідно виписки № 2125 із медичної картки стаціонарного хворого КНП ММР «Міська лікарня № 3» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 02.04.2022 по 11.04.2022 з діагнозом: стійкі наслідки перенесеного ішемічного інсульту /2018 рік/ у вигляді стійкого вираженого млявого правобічного геміпарезу, з вираженим порушенням функції правих кінцівок та ходи, помірного вестибуло-атактичного синдрому, ангіоцеребральних кризів, зниження когнітивних функцій, церебрастеничного синдрому (а.с. 25). Також [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.01.2023 по 27.01.2023 та з 28.08.2023 по 05.09.2023 (а.с. 27, 28). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що саме через повномасштабну збройну агресію Російської Федерації, виїзд [PERSON] на тривалий час за кордон з оригіналами всіх правовстановлюючих документів, а також через важкий стан здоров`я [PERSON] ними було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті їх батька. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Хоменко О.О. від 06.11.2023 за вих. № 140/01-16 позивачам повідомлено, що вони має право на спадщину після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак на теперішній час неможливо заведення спадкової справи після його смерті, оскільки ними пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 29). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 23.11.2023, наданої ПН ММНО Хоменко О.О. на запит суду, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась (а.с. 44). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі\~Конвенція). Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10\~ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивачів прав на спадкове майно. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що ними було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин. За такого,\~виходячи з\~принципу справедливості, при\~всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~дослідженні всіх\~обставин справи\~в їх\~сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та надання позивачам додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки позивачі не просять відшкодувати їм судові витрати, тому відповідно з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору.

Outcome: approved