Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначила, що відповідач є батьком її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина не має зареєстрованого місця проживання. Сторони проживають окремо за різними зареєстрованими місцями проживання. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , квартира належить на праві приватної власності її матері [PERSON] . У реєстрації місця проживання дитини за своїм місцем проживання, органом реєстрації їй було відмовлено, з посиланням на відсутність на це письмової згоди батька дитини. Відповідач з дитиною не спілкується, з`явитися особисто для реєстрації місця проживання дитини не бажає, нотаріальну згоду на реєстрацію не надав. Виходячи з пріоритету інтересів дитини просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього разом з нею за адресою: [ADDRESS] ,без письмової згоди батька. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач про причини неявки не повідомив, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів та оскільки сторона позивача не надала заперечень проти заочного вирішення справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключені відомості про [PERSON] , [INFO] як про батька дитини з актового запису про народження дитини та зобов`язано орган ДРАЦС внести відповідні змін до актового запису про народження дитини (а.с.4-5). Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14 липня 2021 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як видно із копії договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.7-8,9), яка, як вказує позивач, є її матір`ю. Позивач має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, що видно із копії її паспорта (а.с.13). Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Позивач 06 липня 2023 року зверталась до органу реєстрації - Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, однак їй було відмовлено на підставі п.п.3 п.87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання оскільки відсутня згода батька дитини. Зазначено, що зняття із зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із батьків за згодою іншого із батьків або законних представників. Згода може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію, або засвідчена нотаріально у встановленому законодавством порядку (а.с.10-11). Виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за можливе реєстрацію малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що зазначено у висновку виконкому про реєстрацію місця проживання малолітнього без згоди батька (а.с.36). Суд дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Встановлено, що такої згоди між батьками дитини не досягнуто. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (надалі за текстом Порядок). Відповідно до п. 16,17 Порядку №265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Останній в свою чергу передбачає, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Пунктом 51 вказаного Порядку встановлено, що подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати малолітню дитину. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач, який є батьком спільної дитини сторін, однією сім`єю з позивачем та дитиною не проживає, заперечень проти реєстрації дитини за адресою реєстрації матері дитини - не надав, відзиву на позов не направив. Також встановлено, що дитина постійно проживає разом з матір`ю, спір між батьками про її місце проживання відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, позивач не може отримати згоду відповідача на реєстрацію дитини внаслідок нехтування ним цих правил. За таких обставин суд вважає, що в інтересах дитини необхідно дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина позивача разом з нею за її місцем проживання без письмової згоди батька [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved