Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2016 року позивач та відповідачка почали спільно проживати як чоловік та дружина. До укладення шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини позивач та відповідачка записані батьками. 03.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, однак 07.10.2019 року рішенням Охтирського міськрайонного суду за ініціативи [PERSON] шлюб було розірвано. На даний час, на думку позивача, відповідачка створює штучні перешкоди для спілкування позивача із сином, невмотивовано відмовляє йому у можливості забрати сина з собою на прогулянку або провести з ним час у вихідні, не дає можливості дитині спілкуватися з батьком. Зазначає, що свої дії відповідачка свідомо спрямовує на звуження та зменшення обсягу його спілкування з сином. Таким чином, вважає, що його право порушено, тому він звернувся до суду і просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також просить визначити порядок та спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом періодичних зустрічей, систематично за графіком: -кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 до 20.00; -кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 до 20.00; -кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул безперервно, з правом перебування за місцем проживання позивача; -кожен перший тиждень безперервно кожного літнього місця для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі с. Лутище в межах України, з правом відвідування за визначеним графіком: місця проживання батька, дитячих майданчиків, кінотеатрів , парків, стадіонів, торгівельно - розважальних центрів, культурно-масових та розважальних заходів на території міста Охтирка Сумської області та за його межами без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі за визначеним графіком. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2023 провадження у справі відкрито. В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказала, що не заперечує проти участі батька у вихованні дитиною та погоджується на запропонований ним варіант побачень батька з дитиною. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого. Суд встановив в судовому засіданні та про це підтвердили сторони, що позивач і відповідачка проживали разом з 2016 року, до реєстрації шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками, а 03.09.2016 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб. Сімейне життя не склалося і 07.10.2019 року рішенням Охтирського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин, син проживає разом із матір`ю, що сторонами не оспорюється. Позивач зареєстрований та проживає у будинку [ADDRESS] ( а.с. 15). [PERSON] позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи (а.с. 24,25). Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем, [PERSON] соматично здоровий та не має хронічних захворювань (а.с. 23). Як вбачається з акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , для спілкування та проживання дитини створено належні санітарно побутові умови. В матеріалах справи наявний Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради від 29.12.2023 року, яким, враховуючи інтереси дитини, пропозиції батьків, вважається за доцільне встановити визначений у позовній заяві спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітнім сином [PERSON] шляхом періодичних зустрічей, систематично, згідно з графіком, який запропонував [PERSON] в позові. Попереджено батьків, що у разі виникнення непорозумінь та спорів між ними у питаннях участі у вихованні, проведення зустрічей батька з дитиною, а також невиконання рішення. Один із батьків має право звернутися із позовом до суду для вирішення спірних питань. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто, права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Відповідно\~ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі\~ст. 159 СК України\~якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини, мають право на спілкування та виховання. Статтею 158 СК України\~передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Виходячи із гарантій, передбачених\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при вирішенні спорів щодо участі батька (матері) у вихованні (піклуванні) дитини необхідно брати до уваги інтереси, а також права та свободи всіх залучених сторін і, що більш важливо, - основні інтереси дитини та її права. Якщо існує можливість того, що контакти з батьком (матір`ю) можуть завдати шкоди інтересам дитини або становити втручання в її права, саме відповідні національні органи зобов`язані забезпечити справедливу рівновагу між ними. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дітей не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт. Суд також враховує вік дитини, можливість батька відвідувати дитину та досягнення сторонами домовленості щодо графіку побачень батька з дитиною. Суд вважає за необхідне підкреслити, що вразі відповідного волевиявлення та за наявності відповідних підстав\~(доведених)\~позивач не позбавлений можливості звернутись до вповноважених органів задля вирішення питання щодо додаткової участі у спілкуванні з дитиною. Крім того, позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров`я, доведеної зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Тобто, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому право змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. В свою чергу, у разі виникнення підстав для твердження про настання доведених негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, відповідач не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дітей. Таким чином, суд доходить висновку, що позовну заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved