Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . Оригінал правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 21.11.1980 року, засвідчений виконкомом Розівської сільради Донецької області на ім`я [PERSON] , було втрачено. У серпні 2023 року після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся до нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. При оформленні спадщини на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями, який належав [PERSON] , позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. Немає можливості підтвердити право власності на вказане майно. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Єльнікова Н. О. надала суду заяву про розгляд справи без їх особистої участі. Вимоги викладені в позові підтримують в повному обсязі. Представник відповідача також надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Очеретинської селищної військової адміністрації та розглянути справу за наявними матеріалами. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність учасників справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Судом встановлені такі фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] з господарськими спорудами. Позивачем на підтвердження права власності у спадкодавця на вказаний житловий будинок надано технічний паспорт оформлений на ім`я [PERSON] . У листопаді 2022 року син спадкодавця - [PERSON] звернувся з заявою до державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Шевченко Н. Г. про прийняття спадщини. У січні 2023 року дружина спадкодавця - [PERSON] подала до державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Шевченко Н. Г. заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] . Судом встановлено, що 10.08.2023 р. державний нотаріус Новоукраїнської державної нотаріальної контори Шевченко Н. Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Заповіт [PERSON] , померлий [INFO] , не складав. Згідно із п. 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/2, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному проваджені. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач не може оформити своє право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме будинок [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа час право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено. Проаналізувавши докази, суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved