Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: 1) стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2036431214 від 17.05.2021 року у розмірі 202959,56 грн., з яких 137602,26 - сума заборгованості за тілом кредиту; 49943,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 15413,32 грн. - сума заборгованості по комісії; 2) стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2036431214_CARD від 17.05.2021 року у розмірі 17637,95 грн. з яких: 12000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5637,95 - заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 травня 2021 року між АТ «ОТП Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 2036431214 згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в загальній сумі 146000 грн з яких: на споживчі цілі - 149504 грн та на придбання послуг зі страхування (страхування від нещасного випадку) у Продавця 1 Страхової компанії СК «Арсенал Лайф» (ідентифікаційний код 39180855) - 3504 грн. Дата остаточного повернення кредиту - 17 травня 2026 року. Згідно п.1.1 кредитного договору за управління кредитом сплачується щомісячно комісія в розмірі 0,85% від суми кредиту. Згідно п. 1.2. кредитного договору фіксована процентна ставка - 36% річних. Відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит безготівково шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану Банком на ім`я позичальника або шляхом видачі готівкою суми Кредиту позичальнику через касу Банку, зменшених на утриману Банком комісійну винагороду за видачу кредиту. Відповідно до п.3 кредитного договору вбачається, що [PERSON] підписуючи вказаний кредитний договір підписав і заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2036431214_CARD від 17.05.2021 року. Відповідно до заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2036431214_CARD від 17.05.2021 року [PERSON] був оформлений поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] та отриманий електронний платіжний засіб платіжна картка МС GOLD на яку була надана кредитна лінія. Зі змісту заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2036431214_CARD від 17.05.2021 року вбачається, що за користування кредитною лінією, Банк нараховує проценти, розмір яких становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Згідно виписки з особового рахунку за період з 17.05.2021 року по 21.10.2022 року вбачається, що боржник користувався кредитним коштами, здійснював операції з поповнення картки та сплати коштів за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2036431214 станом на 21.10.2022 року, сума заборгованості Позичальника перед Банком становить 202959,56 грн., з яких: 137602,26 грн. - сума заборгованості по тілу; 49943,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 15413,32 грн. - сума заборгованості по комісії. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2036431214 _CARD станом на 21.10.2022 року, сума заборгованості становить 17637,95 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості по тілу; 5637,95 грн. - сума заборгованості за відсотками. 21.10.2022 року міжАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №21/10/22 відповідно до якого АТ «ОТП Банк» передало ТОВ «Діджи фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитними договорами № 2036431214 та № 2036431214_CARD, внаслідок якої ТОВ «Діджи фінанс» став кредитором за вказаними кредитними договорами, які укладені між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] 17.05.2021 року. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з приписами ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст..626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно доактів цивільного законодавства(ст..628 ЦК України). В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В силу вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач отримав від АТ «ОТП Банк» кредитні кошти, які зобов`язався повертати в строки та розмірах, визначених в кредитному договорі від 17.05.2021 року, але свій обов`язок належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість перед Банком, який право грошової вимоги за кредитними договорами № 2036431214 та № 2036431214_CARD від 17.05.2021 року передав ТОВ «Діджи фінанс», уклавши з останнім договір факторингу від 21.10.2022 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2036431214 в розмірі 202959,56 грн. та за кредитним договором № 2036431214_CARD в сумі 17637,95 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3309,00 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідач витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК Українизарезультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, детальний опис робі, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги. Проте позивачем не надано платіжних документів (платіжного доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату позивачем коштів в розмірі 10000 грн. За такого суд приходить до висновку, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: approved