Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на наступні обставини. Шлюб між позивачем та відповідачкою по справі було зареєстровано 19 серпня 2017 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З 2019 року шлюбні відносини були припинені з причини діаметрально протилежних поглядів на життя та різні характери. За час спільного проживання відносини поступово погіршувались, але вони намагались прикладати додаткових зусиль для збереження шлюбних відносин та це не дало ніяких результатів. На даний час кожен живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажає. Спір щодо визначення місця проживання дитини та майновий спір відсутні. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористалась, при цьому, 23 січня 2024 року на адресу суду надала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим. Відповідно до ч.2 та ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 19 серпня 2017 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З 2019 року шлюбні відносини були припинені з причини діаметрально протилежних поглядів на життя та різні характери. За час спільного проживання відносини поступово погіршувались, однак, вони намагались прикладати додаткових зусиль для збереження шлюбних відносин та це не дало ніяких результатів. На даний час кожен живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажає. Спір щодо визначення місця проживання дитини та майновий спір відсутні. Оскільки сторони не виявили бажання примиритись, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved