Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №72731412 від 21 серпня 2022 року в розмірі 20000 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №72731412 від 21 серпня 2022 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти. Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ Манівео швидка фінансова допомога», які перебувають в загальному доступі будучи опублікованими на сайті www.mvcredit.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників №7 від 24 квітня 2023 року до договору факторингу № №14/06/21 від 14 червня 2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 000,00 грн - сума заборгованість за відсотками. Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору, вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором позики №72731412 від 21 серпня 2022 року в розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано в позивача ряд доказів. Користуючись своїм правом, [PERSON] подав відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що він договір позики №72731412 від 21 серпня 2022 року з ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» не укладав. Крім того вказував, що жодних повідомлень про відступлення права вимоги за договором факторингу №14/06/21 не отримував. При цьому зазначив, що 21 серпня 2022 року він, перебуваючи в м. Фастів Київської області, втратив гаманець з документами та телефоном. Після повернення до Вінниці 01 вересня 2022 року одразу звернувся до Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області із заявою-анкетою про відновлення втраченого паспорта громадянина України у Вінницькій області у вигляді ID картки. Паспорт громадянина України був оформлений 05 вересня 2022 року та виданий йому 04 жовтня 2022 року. Телефон він придбав старої моделі, без можливості користуватись додатком М-banking, тобто отримувати sms-повідомлення про здійснення операцій по банківським карткам. Відповідач також зазначає, що він не знав про те, що банківські картки АТ «Приватбанк», які він оформив для соціальних витрат, були серед втрачених документів. Як слідує із отриманої ним виписки по карткам/рахунку і додатковим рахункам по договорам за період з 01 серпня 2022 року по 30 жовтня 2023 року на його рахунок [NUMBER] було зараховано 1000,00 грн 21 серпня 2022 о 20.44 год, 5000,00 грн - 21 серпня 2022 року о 21.09 год, 1000,00 грн - 21 серпня 2022 року о 23.41 год та того ж дня і на наступний були зняті кошти і витраченні невідомо ким. Крім того, відповідач зазначає, що вказаний в п. 28 договору позики, номер телефону та електронна адреса (пошта) йому не належить, що в свою чергу свідчить про те, що він не отримував електронного підпису, яким був підписаний договір позики. Що стосується нарахованих відсотків відповідач звертає увагу на правову позиція Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Також відповідач наводить орієнтований розрахунок суми понесених ним судових витрат в розмірі 5000,00 грн (витрати на правничу допомогу). Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала відповідь на відзив та вказує на умови укладення договору позики, а саме перед укладення договору товариство здійснює ідентифікацію та верифікацію клієнта шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних або отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону бюро кредитних історій (за умови, що джерело таких даних є банк), коректного ведення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароль надісланого установою на такий фінансовий номер телефону та фотофіксація особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/ сторони, що містить фото власника з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Надалі здійснюється оформлення договору шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку. Всі документи підписуються з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, який направляється повідомленням на номер мобільного телефону позичальника у вигляді коду. Договір укладений між сторона в електронній формі має силу договору, який укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Кошти були перераховані відповідачу на вказаний ним банківський рахунок [NUMBER] . Що твердження відповідача про втрату телефону, паспорта громадянина України та інших документів, позивач зазначає, що вказані обставини не підтверджуються належними доказами. Крім того, вказує, що відповідачем не доведено, що мобільний номер телефону йому не належить, а саме на нього був відправлений одноразовий ідентифікатор за допомогою якого був підписаний договір позики. Також позивач зазначає, що відповідач не звертався з приводу втрати документів до правоохоронних органів, що в свою чергу ставить під сумнів обставини викладені відповідачем з даного приводу. Що стосується переходу права вимоги, позивач звертає увагу на презумпцію правомірності правочину. [PERSON] надав суду свої заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позивач не надав доказів в підтвердження викладених обставин щодо ідентифікації та верифікації клієнта. Крім того, з відповіді Телекомунікаційної компанії «Vodafone» №GD-23-10717 від 20 листопада 2023 року слідує, що номер мобільного телефону, який зазначений в договорі позики, в період з 01 вересня 2022 по 30 вересня 2022 обслуговувався знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», тому визначити абонента в користуванні якого знаходився вказаний телефонний номер немає можливості. Вказана інформація свідчить про те, що однозначного підтвердження користування саме відповідачем абонентським номером [NUMBER] не доведено. Також відповідач зазначає, що він в період з 21 серпня 2022 до 31 серпня 2022 року знаходився на дачі за адресою: [ADDRESS] , яка належить його дружині [PERSON] та займався господарством, збирав урожай, де втратив документи. Повернувся він до м. Вінниці лише 31 серпня 2022 року та одразу звернувся до органів виконавчої влади із заявою про видачу паспорту. Звертає також увагу, що позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості по договору позики на дату відступлення права вимоги, хоча цей документ є невід`ємною частиною договору факторингу, а також не надано жодних пояснень щодо не повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Крім того звертає увагу на неправомірне нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Грушко Ж. В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просила в задоволені позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 21 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використання веб сайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №72731412. Відповідно до його умов ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 5000,00 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER] . Строк договору 30 днів, останній день повернення позики - 20 вересня 2022 року. Базова процентна ставка/день - 2,5%. Знижена процентна ставка/день становить 2,5%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою/день - 2,70%. Орієнтовна річна процентна ставка 90465,53 %. Орієнтовна загальна вартість позики - 8750,00 грн. Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що на момент підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п.20 договору). Відповідно до п. 21 договору, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. При укладені договору позичальник був ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ (п. 22 договору). Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача - DirzSjGq5D, що і є безпосередній підписом відповідача. Ідентифікаційна частина договору позики від 21 серпня 2022 року в Розділі «Позичальник» міститься ідентифікуючі дані [PERSON] , в тому числі зазначено рахунок позичальника № [NUMBER] , який є ідентичним номеру картки позичальника. На вказану карту здійснено зарахування коштів позики у сумі 5000,00 грн, що також визнається відповідачем, та по якій надалі проводилися операції. Отже вказане дає підстави для висновку про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання грошових коштів відповідачем від первісного кредитора та виникнення кредитних відносин. Щодо твердження відповідача, що він не укладав цей договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №72731412 від 21 серпня 2022 року з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», то суд не бере його до уваги, оскільки жодних належних доказів щодо цього відповідач не надав. Звернення до відділу УДМС у Вінницькій області 01 вересня 2022 року не доводить тієї обставини, що на день укладення цього договору відповідач не був документований паспортом, дані якого зазначені в договорі. Знеособлене користування номером телефону, зазначеним у договорі, не спростовує обставини підписання договору відповідачем та отримання коштів на належну йому картку, зважаючи на подальші операції по ній (знімались кошти через банкомати проводились інші транзакції як поповнення картки та пересилання коштів), що підтверджується випискою, наданою відповідачем. Слід також звернути увагу, що відповідач дізнавшись (за його твердження), що на його ім`я було оформлено кредит, до правоохоронних органів з даного приводу не звертався. Дій щодо блокування платіжної кратки позивач теж не вчиняв, з приводу втрати банківської платіжної картки до відділення банку «Приватбанк» також не звертався. Також, суд звертає увагу на те, що кошти отримані в позику були надіслані на банківську платіжну картку, яка відкрита на ім`я відповідача, при цьому пароль після ведення якого можливо проводити будь-яку транзакцію був відомий лише йому. Крім того, відсутні і судові рішення, які свідчили б, що треті особи, заволодівши мобільним номером телефону відповідача, отримали доступ до кредитної картки відповідача, з незаконним використанням персональних даних позивача, оформили кредит на ім`я відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідного до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру від 21 квітня 2023 року боржників №7 до договору факторингу №№14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 20000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Акт прийому - передачі реєстру боржників №7 від 21 квітня 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора, зокрема щодо договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №72731412 від 21 серпня 2022 року. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Щодо суми заборгованості по вказаному договору, то слід зазначити. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №72731412 від 21 серпня 2022 року за період з 21 квітня 2023 року по 31 серпня 2023 року становить 20000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 000,00 грн - сума заборгованість за відсотками. Наразі детального розгорнутого розрахунку заборгованості із зазначенням періоду нарахувань, складових заборгованості, розміру відсотків цей розрахунок не містить. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року витребувано у позивача, окрім іншого, детальний розрахунок, однак ухвала залишена без виконання. В той же час слід звернути увагу, що відповідно до умов договору факторингу від 14 червня 2021 року ( розділ «Визначення термінів, що використовуються у даному договорі») детальний розрахунок заборгованості є частиною документації, яка передається факторові. Як слідує з договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20 вересня 2022 року. Згідно п. 2.3 процентна ставка (базова)/день - 2,5%. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 3 договору, позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді Графіка платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеного в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі - Графік платежів), що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. В Додатку №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 8750,00 грн, з яких: сума кредиту 5000 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом 3750,00 грн. Згідно з п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 6 договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою визначеною в п.п. 2.3 п. 2 договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Згідно п. 15 договору, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «MYCREDIT») та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0,01%» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п.п. 2.3 п. 2 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягаю перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень). Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків, а не надання позивачем детального розрахунку заборгованості позбавляє суд можливостей перевірити заборгованість та встановити період нарахування відсотків та умови їх нарахування. Слід також звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Як зазначено раніше позика надавалася відповідачу строком з 21 серпня 2022 до 20 вересня 2022 року. Сторони погодили, що проценти за користування позикою за вказаний період становлять 3750,00 грн, що підтверджується Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є невід`ємною частиною договору, доказів, що вказаний сума сплачена відповідачем матеріали справи не містить, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 3750,00 грн. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період з 21 вересня 2022 року. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, обумовлених пунктом 6 договору позики (продовження строку кредитування). Суд також звертає увагу, що нарахування відсотків на підставі п. 18 договору позики, в даному випадку є необґрунтованим, зважаючи на обумовлення сторонами обмежень встановлених Законом України «Про споживче користування» (зокрема щодо незастосування в період карантинних обмежень). В той же час відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче користування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів, споживач звільняється від відповідальності перед кредитором за таке прострочення. В тому числі, але не виключно споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Дія карантину була продовжена до 30 червня 2023 року. Отже нарахування платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язання в межах дії карантину тобто до 30 червня 2023 року є безпідставним. Отже, дослідивши надані докази, суд вважає доведеним обставину порушення умов договору позики в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором позики термін, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 8750,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3750,00 грн - відсотки за користування кредитом. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1174,25 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial