Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що її рідний дядько [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства довічно, яка встановлена 24.01.1969, що підтверджується довідкою серії 67-АМ № 047970 від 29.01.1969. Хворіє на психічну хворобу, перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП Сквирської міської ради "Сквирська центральна міська лікарня". [PERSON] є непрацездатної особою, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. його стан здоров`я щороку погіршується. Раніше за хворим дядьком доглядала мати заявниці, [PERSON] , яка було рідною сестрою [PERSON] , однак вона померла [INFO] . На даний час за хворим дядьком доглядає [PERSON] , однак у неї виникли труднощі з представництвом його інтересів. Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» від 18.08.2023 було рекомендовано направити [PERSON] для перебування до будинку-інтернату, але заявниця вирішила доглядати за дядьком самостійно. Заявник [PERSON] у змозі бути опікуном [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд: -визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] ; -призначити [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженцем та жителем [ADDRESS] . У судове засіданняпредставник заявника [PERSON] адвокат Соболь Б.В. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с. 24). Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради у судове засідання не з`явився, 06.11.2023 надав суду клопотання, в якому просить справу розглянути у відсутності представника (а.с. 21-22). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рідний дядько заявниці [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства довічно, яка встановлена 24.01.1969, що підтверджується довідкою серії 67-АМ № 047970 від 29.01.1969 (а.с. 7). [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП Сквирської міської ради "Сквирська центральна міська лікарня" у зв`язку з психічним захворюванням, що підтверджується довідкою від 30.08.2023 (а.с. 13). [PERSON] є непрацездатної особою, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. його стан здоров`я щороку погіршується. Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» від 18.08.2023 було рекомендовано направити [PERSON] для перебування до будинку-інтернату (а.с. 12). За хворим дядьком [PERSON] доглядає [PERSON] , однак у неї виникли труднощі з представництвом його інтересів. Заявник [PERSON] виявила бажання бути опікуном [PERSON] , [INFO] , та в змозі ним бути. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Враховуючи, що судом встановлено факт хронічного психічного розладу в [PERSON] , внаслідок якого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати його недієздатним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з ч. 1, 5-9 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна, у зв`язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати у справах про визнання громадянина недієздатним відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved