Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

17 листопада 2023 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначає, що 5 січня 2019 року між сторонами був зареєстрований шлюб Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №01, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . За час перебування в шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , згідно зі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданим 25 липня 2019 року. Позивач зазначає, що сторони прожили у спільному шлюбі 4 (чотири) роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, проте все вище вказане більше неактуальне, оскільки вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Сторони неодноразово намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, а за останні два роки їхні відносини лише погіршились. У зв`язку із тим, що спроби примиритись не принесли результатів, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхнього сина. Враховуючи інтереси їхньої дитини, сторони припинили шлюбні відносини і перестали проживати разом та вести спільне господарство. Позивач вказала, що з підстав наведених вище, збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим та буде суперечити її інтересам. Крім того, позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан їхніх відносин та продовжить їх перебіг в часі. Позивач зазначає, що дитина зараз проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, жодної допомоги на її утримання та участі у її вихованні батько не приймає. Крім того позивач вказує, що відповідач вже тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні їхнього сина. Відповідач офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має, він працездатний, а тому позивач вважає, що аліменти з нього необхідно стягувати у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Отож, [PERSON] , [INFO] , бажає розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис №01. Також просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.3,3-зворот,4,4-зворот). 17 листопада 2023 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.19). Ухвалою про відкриття провадження у справі від 6 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.1-2). Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.29). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся двічі належним чином (а.с.34). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася сторона позивача. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд установив, що 5 січня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис №01 та видано Свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 5 січня 2019 року (а.с.8). За час перебування у шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 25 липня 2019 року (а.с.9). На даний час, сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини. Син зареєстрований та проживає разом з позивачем на [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Радехівської міської ради Львівської області №381 від 9 листопада 2023 року (а.с.10). Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України). Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 Сімейного кодексу України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. З огляду на це, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає таке. Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини є правомірною. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено що у 2023 році прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд дійшов висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2023 року і до досягнення нею повноліття, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовільнити повністю. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, за наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved