Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі від 07.03.2019 року укладений з Харківською міською радою. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136900:01:022:0048, загальною площею 0,1441 га, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Ы-2», строком до 31.12.2023 року. 17.09.2020 року ним було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Решетняк І.С. за реєстровим номером 2489, відповідно до умов якого зазначену вище нежитлову будівлю було продано, отже право власності на неї у нього припинилося. Пунктом 39 договору оренди землі від 07.03.2019р. передбачено, що перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці, до другої особи є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд. Позивач 26.07.2021р. звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору оренди землі від 07.03.2019 року відповідно до умов самого договору. Однак договір оренди землі з Позивачем розірваний не був і позивач продовжив рахуватися орендарем земельної ділянки за даними ХМР та ДПС, яка справляє орендну плату за землю. Представником відповідача Харківської міської ради - Жилко С.Е. подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що у разі укладення відповідної цивільно-правової угоди, за якою право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на орендованій земельній ділянці, переходить до іншої особи, з дати укладання такої угоди припиняється право оренди землі у попереднього власника об`єкта нерухомого майна, до нового власника об`єкта нерухомого майна переходить право оренди земельної ділянки без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2023 року до участі у справі залучено третю особу [PERSON] . Ухвалою суду від 28.08.2023 року закрито підготовче судове засідання по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Лугова Г.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради - адвокат Бенденжук Л.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Харківською міською радою 07.03.2019 року укладено договір оренди землі загальною площею 0,1441 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136900:01:022:0048), для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Ы-2», розташованої за вказаною адресою строком до 31.12.2023 року. 17.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «ЬІ-2» по [ADDRESS] , відповідно до якого нежитлову будівлю передано у власність [PERSON] . 26.07.2021 року [PERSON] подав заяву до Харківської міської ради про розірвання договору оренди. Управлінням земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради від 16.08.2021 року надано відповідь [PERSON] , що Управлінням направлено пропозиції [PERSON] вжити передбачені Положенням про оренду землі в м. Харкові, яке затверджено Рішенням 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 року №1554/19 та вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкти нерухомого майна розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці, крім випадків, визначених частиною четвертою цією статті, а також з урахуванням вимог частини шістнадцятої статті 120 Земельного кодексу України. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються. Відповідно до частин 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17 викладена правова позиція Верховного Суду, яка полягає в наступному, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах щодо нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набувається. також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а також відповідні права та обов`язки орендаря, в тому числі зі сплатою орендної плати за користування земельною ділянкою. Отже, після відчуження об`єктів нерухомості позивачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично починається у нового власника нерухомості. Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухоме майно заміна орендаря земельної ділянки відповідно до чинного договору оренди землі відбувається автоматично, у силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у Відповідно до договору орендаря, відсутність переоформлення лише формально показано те, що прямо закріплено в законі. Постановою від 19.06.2018 року у справі 922/3655/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об?єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed