Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Шаталова О.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] на захист інтересів малолітньої дитини [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат, понесених на дитину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Оржицької селищної ради. В обґрунтування позову вказала, що [PERSON] з 09.08.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та проживали в с. Побійна Жашківського району Черкаської області. Від спільного проживання в шлюбі мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в с. Побійна Жашківського району Черкаської області. У 2015 році через відсутність взаєморозуміння позивач із донькою переїхали проживати в смт. Нижнє Попаснянського району Луганської області, а на початку 2020 року в селище Оржиця Лубенського району Полтавської області, де придбала житловий будинок. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 28.09.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 17.12.2018 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Зазначає, що відповідач [PERSON] , як батько дитини, обов`язок щодо її утримання не виконує з 2015 року. Кошти на задоволення індивідуальних потреб доньки, зокрема харчування, забезпечення необхідним одягом, іншими речами та засобами для її належного догляду та розвитку - не надає. Має заборгованість зі сплати аліментів, не приймає участі у сплаті додаткових витрат на дитину, пов`язаних з розвитком її здібностей, не цікавиться життям доньки, не піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а всі обов`язки, пов`язані з утриманням та вихованням малолітньої [PERSON] виконуються в повному обсязі лише її матір`ю [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини та норми Сімейного кодексу України, позивач звернулася із вказаною позовною заявою до суду та просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , а також стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на дитину в сумі 8750,00 гривень. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 17.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив на позовну заяву. Вказану ухвалу відповідач отримав, що підтверджується поштовим повідомленням. Однак, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 30.10.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, при цьому від представника позивача - адвоката Шаталової О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовну вимоги підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою, яка направлялася по місцю реєстрації відповідача та повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Оржицької селищної ради- у судове засіданні не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судових засідань за відсутності представника третьої особи. Не заперечують проти задоволення позивних вимог. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , актовий запис №9 від 25.11.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (арк. с. 14). Відповідно до довідки №02-23/2197 від 17.10.2022 р., виданої виконкомом Оржицької селищної ради Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Виконавчим комітетом Оржицької селищної ради надано висновок, затверджений рішенням № 2 від 26.06.2023 р., про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , в якому комісія дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав та, зважаючи на обставини справи та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, вважає за доцільне і можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (арк. с. 101-104). Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує і взагалі не цікавиться життям доньки, тому суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає інтересам дитини - [PERSON] . Проаналізувавши та надавши оцінку встановленим вище обставинам, приймаючи до уваги те, що відповідач не з`являвся у судові засідання, не надав відзиву та не виявив своє відношення до позовних вимог, але враховуючи перш за все інтереси дитини, суд вбачає небажання батька брати участь у вихованні своєї дитини та вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку є доцільним. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Питання стягнення аліментів вирішено рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 17.12.2018 р. (справа № 693/ 623/18). Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки не надано доказів, що дані витрати дійсно мали місце. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. При зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як звернулася до суду з позовом щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial