Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

14 червня 2023 року позивач Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , із зазначеним позовом до відповідачки - [PERSON] , із вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а. с. 1-5). В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків дитини записані на підставі ст. 133 СК України. Разом з цим, зазначено, що батько дитини - [PERSON] , помер [INFO] . Мати, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з її слів, проживає на [ADDRESS] . Зазначено, що мати веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вдома не проживає, долею та здоров`ям дитини не переймається, матеріально не забезпечує. [PERSON] , [INFO] року з 07 листопада 2022 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей як така, що опинилися у складних життєвих обставинах, з підстав «проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти». Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 03 жовтня 2022 року дитина поживає з бабусею по лінії матері, [PERSON] , [INFO] та прабабусею - [PERSON] , [INFO] , які фактично піклуються про неї. Завдяки їм дитина забезпечена необхідним одягом, відвідувала групу дошкільного навчального закладу (ясла-садок) при комунальному навчальному закладі «НВК №30» загальноосвітній навчальний заклад «І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Дніпропетровської міської ради». Згідно характеристики КНЗ НВК № 30 (дошкільне відділення) [PERSON] відвідує садочок з березня 2021 року. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] та, прабабуся [PERSON] , з якими вона проводить весь вільний час, вони піклуються про неї, цікавляться її успіхами. Натомість, матір в садочку, за весь час, бачили лише кілька разів. Водночас, на вулицях міста її бачать дуже часто в алкогольному сп`янінні з чоловіками. Протягом 2022-2023 років остання неодноразово потрапляла в поле зору працівників відділення ВП № 6 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області за скоєння адміністративних правопорушень (дрібне хуліганство, розпивання спиртних напоїв тощо), у зв`язку з чим, постановами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року у справі № 204/6847/22 та справі № 204/6848/22, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 178 КУпАП та ст. 173 КУпАП. За клопотанням управління-служби у справах дітей адміністрації інспекторами сектору ювенальної превенції відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у квітні 2023 було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол в порядку ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , який передано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Разом з цим, зазначено, що згідно з додатком 1 до акту оцінки потреб сім`ї особи № 177 від 21 листопада 2022 року, складеного відділом Дніпровського міського центру соціальних служб у Чечелівському районі, вихованням [PERSON] займається [PERSON] , яка здатна задовольняти потреби дитини (копія надається). Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» Дніпровської міської ради» від 18 листопада 2022 року про дитину піклується бабуся, яка вчасно відвідує сімейного лікаря, ретельно виконує його рекомендації; контакт з матір`ю у медичних працівників відсутній (копія надається). Зазначено, що [PERSON] надала до управління-служби у справах дітей адміністрації нотаріально засвідчену заяву гр. [PERSON] , в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами управління-служби адміністрації з гр. [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо виконання нею батьківських обов`язків відносно [PERSON] , проте, мати належних висновків не зробила. Усі вищезазначені факти свідчать про безвідповідальне ставлення [PERSON] до своєї дитини, про байдужість та повне ігнорування її життя та здоров`я. Крім того, вказано на те, що всі ці події відбуваються під час введення в Україні воєнного стану внаслідок повномасштабної агресії з боку РФ. Таку поведінку матері дитини можна назвати зухвалою та недопустимою. Головою Центральної адміністрації Дніпровської міської ради прийнято розпорядження «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » та, підписано відповідний висновок, у зв`язку із чим прохає суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дитини та стягувати з неї аліменти на її утримання на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 годину 30 хвилин 08 серпня 2023 року (а. с. 33), копія якої надіслана учасникам справи 20 червня 2023 року за вихідним № 17090/23-вих/2/204/2607/23 (а. с. 34). Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позову. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 55), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, приймаючи до уваги покази свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2017 року (а. с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 вересня 2018 року [PERSON] , помер [INFO] (а. с. 12). 14 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] , склала нотаріально посвідчену у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В. заяву (а. с. 18) в якій зазначено про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її доньки [PERSON] , [INFO] та оформлення опіки над дитиною її бабусею [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження умов проживання від 03 жовтня 2022 року, що складений комісією Управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (а. с. 21) вбачається, що комісією проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою бабусі, та встановлено, що дитина проживає разом з бабусею по лінії матері, [PERSON] , [INFO] та прабабусею - [PERSON] , [INFO] , які фактично піклуються про неї. Житлово-побутові умови за адресою: [ADDRESS] задовільні завдяки бабусі [PERSON] . Встановлено, що мати дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, долею доньки не цікавиться, матеріально не забезпечує. Батько дитини [PERSON] , помер [INFO] , у зв`язку з чим, щомісячно дитина отримує допомогу по втраті годувальника у розмірі 2100 гривень. Відповідно до висновку потреб сім`ї № 177 від 21 листопада 2022 року, складеного відділом Дніпровського міського центру соціальних служб у Чечелівському районі, вихованням [PERSON] займається [PERSON] , яка здатна задовольняти потреби дитини (а. с. 26-27). 07 листопада 2022 року Управлянням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради винесено наказ № 154 (а. с. 19-20), яким [PERSON] , [INFO] , взято на облік дитини, яка опинилася у вкладних життєвих обставинах, зокрема з тих підстав, що «проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти». З відповіді КНП «ДЦПМСД № 7» ДМР № 970 від 18 листопада 2022 року (а. с. 15) вбачається, що про дитину піклується бабуся, яка вчасно з дитиною самостійно відвідує сімейного лікаря, ретельно виконує його рекомендації щодо лікування та оздоровчих заходів, а у разі потреби забезпечує дитину необхідними ліками. Дитина має всі профілактичні щеплення відповідно до віку. Медичне обстеження дитини вузькими спеціалістами здійснюється за потреби. З характеристики КНЗ НВК № 30 «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ степенів - ДНЗ (ясла-садок) ДМР № (а. с. 17) вбачається, що [PERSON] відвідує садочок з березня 2021 року. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] та, прабабуся [PERSON] , з якими вона проводить весь вільний час, вони піклуються про неї, цікавляться її успіхами. Мамою дівчинка називає бабусю [PERSON] . Натомість, матір в садочку, за весь час, бачили лише кілька разів. Водночас, на вулицях міста її бучать дуже часто, в алкогольному сп`янінні з чоловіками. Дитина весела, доброзичлива, смілива, але розвиток трохи з затримкою відносно своїх однолітків. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року у справі № 204/2091/23 (а. с. 24), [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь Держави. 08 червня 2023 року головою Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Клюєвим А. винесено розпорядження № 140-р «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » (а. с. 6), яким затверджено висновок органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дитини, часто з нею спілкується, бо та з бабусею часто приходить до неї в магазин. Тому, знає, що дитина живе з бабусею, вона за нею доглядає, бо батько дитини помер. Натомість, відповідачка веде дуже активний спосіб життя, дома її постійно не має, в тверезому стані ніколи не буває, дитиною не займається. Більш того, вказала на те, що дитина її боїться. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він сусід [PERSON] . Знає, що [PERSON] (бабуся) доглядає за дитиною з дитинства. Натомість відповідачка з`являється дуже рідко, при цьому, завжди в алкогольному чи наркотичному стані, бо в нормальному - буває дуже рідко. Стверджував, що відповідачка веде не здоровий спосіб життя, а гроші, що приходять на дитину, остання витрачає на себе. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами ст. 5 СК України встановлено що, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Крім того, з аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, який затверджений розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 140-р від 08 червня 2023 року, останні вважали за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів (а. с. 6, 7-8). Наведені обставини у своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найкращим інтересам дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 3 вказаної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до вимог ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. За таких обставин, враховуючи, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджуються всі факти, викладені у позові, а намагання всіх можливих інстанцій, які відповідають за благонадійність та належні умови проживання та забезпечення неповнолітніх дітей, не дали очікуваного результату через небажання відповідачки виправитись, у зв`язку із чим суд вважає, що такий виключний захід, як позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітніх дітей, є єдиним та вірним способом захисту як найкращих інтересів її неповнолітніх дітей. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною і будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачка байдуже ставиться до доньки, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дитини. Отже, встановлено, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, її поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року. а тому позовні вимоги в частині позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] року підлягають задоволенню. Натомість, суд зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] року, на користь закладу чи особи, куди буде влаштовано дитину, не підлягають задоволенню, оскільки містять вимогу на майбутнє. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, при цьому, позивач при зверненні з вказаним позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, то з відповідачки на користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок за задоволення однієї вимоги немайнового характеру. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial