Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2022 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач працює на посаді заступника начальника районного управління з превентивної діяльності ГУНП у Полтавській області. Позивач вказував, що 09.05.2022 до нього на мобільний телефон зателефонувала малолітня донька та повідомила, що незнайому жінка підходила до домоволодіння за адресою [ADDRESS] , голосно кричала, стукала по воротам, ображала сім`ю, нецензурно лаялася, погрожувала сім`ї. Також 09.05.2022 по лінії «102» до чергової частини ГУНП у Полтавській області надійшло звернення від [PERSON] про те, що позивач нібито займається збутом наркотичних речовин, вимагає грошові кошти з людей, не має освіти, щоб займати керівну посаду в поліції. Позивач зазначав, що за вказаним вершенням було проведено перевірку за результатами якої відомості, викладені в повідомленні, прийнято вважати такими, що не знайшли свого підтвердження. Окрім того, позивач поспілкувався з мешканцями по [ADDRESS] та дізнався, що [PERSON] розповсюджувала недостовірну інформацію, зокрема, про те, що він займається збутом наркотичних засобів, вимагає у людей гроші та взагалі є непорядною людиною. В поданій до суду позовній заяву [PERSON] просив визнати, що відомості, поширені [PERSON] на лінію «102» та серед мешканців мікрорайону «Кобищани» м. Полтави, а саме, що [PERSON] нібито є непорядною людиною, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Просив зобов`язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та ділової репутації відносно позивача. Просив зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. та судові витрати. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідачем [PERSON] 20.07.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 09.05.2022 відповідач приходила до домоволодіння [PERSON] , якого знає з дитинства та який є заступником начальника Полтавського РУП, з метою звернення його уваги на невідомих осіб, які псують огорожу домоволодіння матері відповідача за адресою: [ADDRESS] , і, як вважає відповідач, вчиняють незаконне розповсюдження наркотичних речовин, але вдома останнього не застала. Відповідач вказувала, що дійсно у хвіртку домоволодіння стукала гучно для того, щоб почули у будівлі. Зазначала, що зверталася на екстрену лінію «102» із повідомленням про незаконний обіг наркотичних речовин. Жодних недостовірних відомостей про позивача не поширювала. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2022 матеріали вказаної цивільної справи направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 справа передана судді Яковенко Н.Л. Ухвалою від 07.04.2023 справа прийнята до провадження. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходив службу в ОВС із 06.03.2006 по 06.11.2015, станом на 17.05.2022 проходив службу в Національній поліції України в 07.11.2015. Відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 29.01.2021 № 53о/с призначений на посаду заступника начальника Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з превентивної діяльності (а.с. 7). Також судом встановлено, що 09.05.2022 о 16 год 05 хв. до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області зі спецлінії «102» надійшло звернення від [PERSON] про те, що працівник поліції [PERSON] мститься її матері, коли їй не подобаються його дії; про те, що [PERSON] є сусідом її матері [PERSON] , займається збутом наркотичних речових, може підкладати наркотики сусідам, не має відповідної освіти, щоб займати керівну посаду у поліції. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). Вирішуючи питання про визнання зазначеної в позовній заяві інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Звертаючись до суду з даним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, позивач [PERSON] вказує, що відповідачем [PERSON] щодо нього була поширена недостовірна інформація на лінію «102» та серед мешканців мікрорайону «Кобищани» міста Полтави. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем [PERSON] серед мешканців мікрорайону « [INFO] » в місті Полтаві була поширена будь-яка недостовірна інформацію щодо позивача [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був свідком того, як відповідач [PERSON] біля домоволодіння позивача спілкувалася з його донькою. Допитаний в судовому засідання [PERSON] пояснив, що чув як на зупинці громадського транспорту [PERSON] у спілкування з іншими невідомими йому людьми повідомляла про те, що начебто позивач вчиняє протиправні дії, пов`язані з обігом наркотичних засобів. Заява відповідача [PERSON] 09.05.2022 на службу 102, що була зареєстрована як ЄО за № 9793 від 09.05.2022 (а.с. 25-41) не є поширенням інформації, така інформація не є такою, що підлягає спростуванню в розумінні положень статті 277 ЦК України. Спірні висловлювання відповідача [PERSON] стосовно особи позивача [PERSON] , щодо яких позивачем заявлено позовні вимоги: «нібито є непорядною людиною» є оціночними судженнями, містять вислів «нібито», відображають власні думки відповідача, засновані на її можливому баченні певних подій, особисте сприйняття відповідачем певної поведінки позивача і не можуть бути витлумачені як повідомлення про конкретні факти, тому не можуть вважатися недостовірною інформацією. Суб`єктивні думки і погляди на підставі закону, положень Конвенції, з врахуванням практики ЄСПЛ, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а отже, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК України і не підлягають спростуванню. При вирішенні справи суд враховує, що чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Суд виходить із того, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача та відповідно порушення його особистих немайнових прав унаслідок поширення [PERSON] спірної інформації. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, принижують честі, гідність та ділову репутацію, зобов`язання припинити неправомірні дії та спростування інформації заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому силі і у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язання спростувати таку інформацію, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір за розгляд справи не сплатив, документи, які б давали підстави вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору, позивачем [PERSON] до суду не надано. За таких обставин, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні його позовних вимог з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4239,20 грн (1211,20 грн за позовні вимоги немайнового характеру та 3028 грн за заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди). Відповідачем по справі понесені судові витрати в розмірі 6000 грн на правову допомогу, які у зв`язку з відмовою в задоволенні заявлених позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Outcome: approved