Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

20.12.2021 року позивач\~ звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради Харківської області про визнання наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєстрована та проживає у вказаній квартирі. Користувачем цієї квартири з 02.04.1965 р. до моменту смерті [INFO] була [PERSON] , що мешкала із дочкою [PERSON] . Згодом на останню було відкрито особовий рахунок на квартиру. Родина [PERSON] є родичами позивача. У 2006 році спільна родичка [PERSON] попросила [PERSON] опікуватись її племінницею - [PERSON] , оскільки вона за віком не може це робити. Їй стало відомо, що мати [PERSON] померла, а остання є хворою людиною, що страждає на психічний розлад. З того часу позивач, з 2006 року проживає однією родиною та піклується про [PERSON] , забирала її з Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, мешкала разом з нею в квартирі за зазначеною адресою, доглядала, забезпечувала одягом, харчами, ліками. Тобто, мала спільний побут та обов`язки, які створились на підставі кровного споріднення, що відповідно ст. 3 СК України має ознаки сім`ї. У подальшому її було призначено опікуном [PERSON] на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2009 року. У липні 2012 р. [PERSON] влаштована до психоневрологічного будинку-інтернату в сел. Ліпці Харківської області та згідно рішення виконкому Харківської міської ради № 245 від 16.05.2012 р. за нею закріплено право проживання та користування спірним житлом. Весь час знаходження [PERSON] у психоневрологічного будинку-інтернаті позивач продовжує піклуватись про неї, навідує, привозить продукти харчування, одяг, а коли дозволяє її психічний стан, забирає на кілька днів додому. Як член родини позивач виконує обов`язки щодо підтримки технічного стану житлового приміщення за зазначеною адресою, робила ремонт, сплачує комунальні платежі. З огляду на зазначені обставини [PERSON] за станом свого здоров`я не може виконувати обов`язки, що покладені законом на наймача житлового приміщення, а для вирішення більшості побутових проблем це необхідно. У зв`язку з тим, що відповідач відмовив у визнанні позивача наймачем даного житлового приміщення, просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєва Е.С. від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою суду від 03.09.2022 року справу прийнято до провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. 11.02.2022 року від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив, вважають позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки актами чинного законодавства встановлено, що підопічна особа має проживати у опікуна, а не навпаки. Враховуючи те, що [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку-інтернаті з 2012 року, то вона прийнята на постійне проживання. З метою захисту житлових прав недієздатної особи у рішенні виконавчого комітету ХМР від 16.05.2012 року № 245 зазначено дозволити [PERSON] влаштувати недієздатну [PERSON] до психоневрологічного будинку-інтернату на повне державне утримання у зв`язку з тим, що опікун недієздатної [PERSON] не має можливості самостійно доглядати недієздатну особу. Вважають, що [PERSON] з 2012 року не має правових підстав користуватися кв. [ADDRESS] . Позивачкою не надано доказів того, що [PERSON] , яка є наймачем спірної квартири, вселила [PERSON] до зазначеної квартири (а.с 38-41). У відповіді на відзив позивач просила задовольнити позовні вимоги. Вказувала, що відповідно до приписів ст.ст. 64, 65 ЖК України членами сім`ї наймача можуть бути визнано й інших осіб, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.12.2009 року у справі № 2-о-171/2009 зазначено, що позивач є родичкою [PERSON] та піклується про неї. Крім того, позивач визнана відповідальною за збереження житлової площі за адресою спірного житлового приміщення на весь термін перебування [PERSON] в психоневрологічному будинку-інтернаті ( а.с.55-56). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. Враховуючи те, що справа тривалий час перебуває у провадженні суду, представник позивача повторно не з`явився у судове засідання, суд вважає за можливо розглянути справу у відсутність представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що власником однокімнатної квартири з усіма зручностями загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області на підставі рішення органу місцевого самоврядування - XII сесії XXI скликання (а.с.7). У зазначеній квартирі з 02.04.1965 р. до моменту смерті [INFO] проживала [PERSON] , що мешкала із дочкою [PERSON] . Згодом на останню відкрито особовий рахунок на квартиру, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданої КП «Жилкомсервіс» (дільниця № 55) від 30.06.2017 року. Також у цій квартирі зареєстрована позивач [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є наймачем зазначеного житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2009 року [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Під час судового розгляду вказаної цивільної справи [PERSON] , тітка [PERSON] , як свідок показала, що у 2006 році мати [PERSON] померла, доглядати останню, що страждає на психічний розлад, нікому. Саме [PERSON] просила [PERSON] опікуватись її племінницею, оскільки сама за віком не може це робити. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.05.2012 року за № 245 дозволено [PERSON] влаштувати недієздатну [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , до психоневрологічного будинку-інтернату системи Міністерства соціальної політики України на повне державне утримання у зв`язку з тим, що опікун недієздатної [PERSON] не має можливості самостійно доглядати недієздатну. На весь час перебування [PERSON] у психоневрологічному будинку-інтернату [PERSON] зберегти право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку визнати відповідальною за збереження житлової площі за вказаною адресою (а.с. 12-14). Відповідно до письмової заяви [PERSON] , яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом, [PERSON] , починаючи з 2006 року переїхала в квартиру [ADDRESS] , для спільного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] , 1956 року народження. [PERSON] здійснювала постійний догляд за [PERSON] , придбавала для неї ліки, продукти харчування, одяг тощо, турбувалася про неї. Наразі [PERSON] продовжує проживати у вказаній квартирі, сплачує комунальні платежі, утримує житло у придатному для проживання стані (а.с. 123). Встановлено, що позивач зверталася із заявою до Виконкому Харківської міської ради про визнання її наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак листом від 20.06.2019 їй було відмовлено у задоволенні заяви з підстав того, що вона повинна надати ордер чи рішення на підставі якого було надано житлове приміщення [PERSON] , документи, що підтверджують її родинний зв`язок (а.с. 18). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним право на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 р. № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст. 65 ЖК УРСР). Згідно з частинами першою та другою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. З досліджених в судовому доказів у їх сукупності встановлено, що позивач [PERSON] була вселена та в подальшому зареєстрована в квартирі [ADDRESS] як член сім`ї зі згоди [PERSON] , яка визнана наймачем. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивач спільно з [PERSON] проживала, вела спільне господарство, тому до неї, як до члену сім`ї наймача перейшли усі права та обов`язки наймача в силу положень ст.65 ЖК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved