Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

ТОВ «ГК«Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 40 528,02 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем у період з жовтня 2020 року по травень 2023 року було спожито природний газ на загальну суму 40 528,02 грн., проте не сплачено. ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником на якого покладені спеціальні обов`язку. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ними та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 року визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідач акцептував договір, повернувши позивачу заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого природного газу. Відповідачем у порушення договірних відносин не проведено своєчасну оплату отриманих послуг, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 40528,02 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася,повідомлялася про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв або відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки, відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без поважних причин і не подала відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст.202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ст. 901 ч. 1 ЦК України. Відповідно ст.ст.7, 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ст. 13 ч. 2 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази і доказування - один із найважливіших інститутів цивільного процесуального права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Процесуальне призначення доказів - встановлення наявності або відсутності обставин, що мають значення для справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню. Під час розгляду справи, представник позивача, користуючись своїм право відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, заявив клопотання про витребування додаткових доказів з метою встановлення власника газифікованого об`єкту за адресою [ADDRESS] для подання до суду клопотання про заміну сторони відповідача на належного. Судом вищезазначені клопотання представника позивача були задоволені, додаткові докази витребувані судом та досліджені у судовому засіданні. Так, згідно архівної довідки №406 від 13.09.2023 року виданої КП «ОМБТІ» за архівними даними право власності на частку будинок [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.1989 року та частка [PERSON] на підставі договору дарування від 04.03.1989 року. Вказана інформація актуальна станом на 01.01.2013 рік. Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява-приєднання від 12.12.2019 року, яка підписана [PERSON] , де зазначена адреса об`єкту [ADDRESS] . Також, згідно наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 14.09.2020 року у справі № 398/2608/20 був розірваний. Рішення від 14.09.2020 року у справі № 398/2608/20 набрало законної сили 16.10.2020 року. Як зазначено у описовій частині рішення [PERSON] та [PERSON] з лютого 2020 року проживають окремо. В мотивувальній частині також зазначено, що спільне проживання та ведення спільного господарства припинені. Резолютивною частиною рішення зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з`ясовано, що на момент винесення рішення про розірвання шлюбу [PERSON] не проживала за адресою: [ADDRESS] , за якою позивачем надаються послуги з постачання природного газу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2021 року [PERSON] одружилась 28.12.2021 року та змінила прізвище на [PERSON] . Суд звертає увагу, що позивачем при зверненні до суду було визначено коло відповідачів, а саме - [PERSON] . Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що у момент порушення справи не завжди відомо, чи є порушником права позивача саме та особа, на яку він вказує. Тому позивач і відповідач в момент порушення справи вважаються можливими суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Відповідно до ч.1,2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Під час розгляду справи представником позивача таке клопотання так і не подано, а лише надано заяву про розгляд справи без участі представника, судом були задоволені всі клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів, які були досліджені у судовому засіданні, а тому, напідставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження факту надання саме відповідачці [PERSON] послуг з постачання природного газу у період з жовтня 2020 року по травень 2023 року за адресою [ADDRESS] . Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed