Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся Орган опіки та піклування Покровської міської ради з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Служба у справах дітей Покровської міської ради, [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 28.03.2008, виданого виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 5. Відомості про батька у свідоцтві про народження неповнолітнього [PERSON] записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.11.2012 року № 00011313787). Вироком Красноармійського міськрайсуду Донецької області від 14 грудня 2011 року [PERSON] засуджено та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців. Після проголошення вироку матері, службою у справах дітей Авдіївської міської ради Донецької області малолітнього [PERSON] влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Авдіївської міської ради. Згідно Акту про передачу дитини у сім`ю від 22.01.2013 року малолітнього [PERSON] передано під опіку [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 16.01.2013 №17, та за заявою звільнено від обов`язків опікуна рішенням виконкому Красноармійської міської ради Донецької області від 17.09.2014 №247. Рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 20.11.2012 № 439 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 17.12.2014 № 329 малолітньому [PERSON] призначено опікуна [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Покровської міської ради Донецької області від 16.02.2017 № 51 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначено опікуна [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею дитини. А громадянина [PERSON] , [INFO] , звільнено від обов`язків опікуна у зв`язку з тим, що склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки. Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації від 18.10.2022 № 44рг громадянку [PERSON] звільнено від здійснення повноважень піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , у зв`язку зі станом здоров`я. Відповідно до розпорядження Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 18.10.2022 № 45рг над неповнолітнім [PERSON] призначено піклувальника [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина разом з піклувальником мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про звільнення № 62983 [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі 03 лютого 2021 року. Відповідно до акту № 01-09/20 від 08.02.2023, наданого комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» за час перебування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , під піклуванням [PERSON] , мати неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] , жодного разу сина не відвідувала, будь-якого виду допомоги не надавала, в телефонному режимі з дитиною не спілкувалася. Відповідно до повідомлення адміністрації Покровського професійного ліцею Донецької області від 08.02.2023 №53, [PERSON] , проживає і виховується в родині опікуна. В сім`ї панують доброзичливі стосунки між опікуном і дитиною. Дружні відносини в родині сприяють повноцінному розвитку дитини. В оселі, де мешкає учень, створені умови для проживання, навчання та відпочинку. Хлопець завжди має доглянутий, охайний вигляд. Крім того, гр. [PERSON] не звернулася до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області із заявою про повернення дитини, що відповідно до п.п. 14 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» є підставою для порушення питання про позбавлення її батьківських прав. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини сукупного доходу щомісячно, але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , [INFO] , на особистий рахунок дитини у відділенні Приватбанку України. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження. Ухвалою суду від 06.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До судового засідання представник позивача та третя особи не з`явились. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 березня 2008 року виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.03.2008 року, актовий запис №5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] народився [INFO] в селищі Шевченко міста Красноармійська Донецької області. У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10). Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2011 року [PERSON] засуджено за ст.115 ч.1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виховну установу (а.с.14-18). Рішенням виконавчого комітету Красноармійької міської ради від 20.11.2012 року № 439, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19). Згідно Акту про передачу дитини у сім`ю від 22.01.2013 року малолітнього [PERSON] передано під опіку [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 16.01.2013 №17 (а.с.21). Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 17.09.2014 №247 за заявою [PERSON] її звільнено від обов`язків опікуна над малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 17.12.2014 року №329 малолітньому [PERSON] призначено опікуна [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Рішенням виконкому Покровської міської ради Донецької області від 16.02.2017 № 51 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначено опікуна [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею дитини. Опікун [PERSON] надав заяву про звільнення від здійснення повноважень опікуна, у зв`язку з тим, що склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, а тому рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 17.12.2014 №329 вважати таким, що втратило чинність (а.с.25). Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації від 18.10.2022 № 44рг громадянку [PERSON] звільнено від здійснення повноважень піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , у зв`язку зі станом здоров`я (а.с.26). Відповідно до розпорядження Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 18.10.2022 № 45рг над неповнолітнім [PERSON] призначено піклувальника [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Згідно довідки про звільнення № 62983 [PERSON] звільнена з місць позбавлення волі 03 лютого 2021 року після відбуття строку покарання (а.с.20). На теперішній час дитина разом з піклувальником мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Відповідно до акту № 01-09/20 від 08.02.2023, наданого комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», за адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON] , разом з нею мешкає [PERSON] , 2006 року народження. За час проживання мати неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] , не з`являлась, виховання та утриманням не займалась (а.с.30). Відповідно до повідомлення адміністрації Покровського професійного ліцею Донецької області від 08.02.2023 №53, [PERSON] навчається в Покровському професійному ліцеї з 01.09.2021 року в групі 3/21 за професією «Електрозварник ручного зварювання; контролер зварювальних робіт», мешкає за адресою: [ADDRESS] . Проживає і виховується у родині опікуна з жовтня 2022 року. [PERSON] . В сім`ї панують доброзичливі стосунки між опікуном і дитиною. Дружні відносини в родині сприяють повноцінному розвитку дитини. В оселі, де мешкає учень, створені умови для проживання, навчання та відпочинку. Хлопець завжди має доглянутий, охайний вигляд. Опікун бере активну участь у вихованні дитини, цікавиться у викладачів його успіхами у навчанні, слідкує за проходженням навчального процесу (навчання на дистанції). Завжди на зв`язку (а.с.32). Органом опіки та піклування Покровської міської ради до суду надано висновок від 07.09.2023 року № 01/26-1284 про доцільність позбавлення батьківських прав. В даному висновку зазначено, що орган опіки та піклування Покровської міської ради, розглянув документи неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з позбавленням батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , встановив. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 28.03.2008, виданого виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 5. [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.01.2006 року, видане виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 1 від 24.01.2006 р.). Відомості про батька у свідоцтві про народження неповнолітнього [PERSON] записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.11.2012 року № 00011313787). Вироком Красноармійського міськрайсуду Донецької області від 14 грудня 2011 року [PERSON] засуджено та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців. Після проголошення вироку матері, службою у справах дітей Авдіївської міської ради Донецької області малолітнього [PERSON] влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Авдіївської міської ради. Згідно Акту про передачу дитини у сім`ю від 22.01.2013 року малолітнього [PERSON] передано під опіку [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 16.01.2013 № 17, та за заявою звільнено від обов`язків опікуна рішенням виконкому Красноармійської міської ради Донецької області від 17.09.2014 № 247. Рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 20.11.2012 №439 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 17.12.2014 №329 малолітньому [PERSON] призначено опікуна [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Покровської міської ради Донецької області від 16.02.2017 № 51 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначено опікуна [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею дитини. А громадянина [PERSON] , [INFO] , звільнено від обов`язків опікуна у зв`язку з тим, що склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки. Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації від 18.10.2022 № 44рг громадянку [PERSON] звільнено від здійснення повноважень піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , у зв`язку зі станом здоров`я. Рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 20.11.2012 №439 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 18.10.2022 № 45рг над неповнолітнім [PERSON] призначено піклувальника [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина разом з піклувальником мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про звільнення № 62983 [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі 03 лютого 2021 року. Відповідно до акту №01-09/20 від 08.02.2023, наданого комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» за час перебування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , під піклуванням [PERSON] , мати неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] , жодного разу сина не відвідувала, будь-якого виду допомоги не надавала, в телефонному режимі з дитиною не спілкувалася. Крім того, гр. [PERSON] не звернулася до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області із заявою про повернення дитини, що відповідно до пп 14 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» є підставою для порушення питання про позбавлення її батьківських прав. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 31.08.2023 року, гр. [PERSON] не з`явилась. Піклувальник, [PERSON] , разом з підопічним, [PERSON] , були присутні на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та надали пояснення, що матір, після повернення з місць позбавлення волі, дійсно жодного разу дитину не відвідала, не телефонувала, не цікавилась успіхами та станом здоров`я, матеріальної допомоги не надавала. На підставі вищезазначеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Покровської міської ради дійшов висновку, що громадянка [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківські обов`язків щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина, тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини 1 статті 151 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, крім іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Частиною 4 цієї статті передбачено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) у параграфі 100 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року). Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року). Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Частинами 4, 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В даній справі висновок органу опіки та піклування обґрунтований, не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Сукупністю досліджених доказів встановлено і доведено позивачем, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні свого неповнолітнього сина: не піклується, не забезпечує належних умов для проживання, не працює, не займається вихованням дитини, навіть, не намагається з ним контактувати. Усунувшись у повній мірі від виховання дитини, відповідачка не здійснює жодного заходу для встановлення способу своєї участі у її вихованні. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не проявляє до нього належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов`язків стосовно дитини свідчить про свідоме нехтування нею цими обов`язками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. Аргументи, наведені на переконання щодо позбавлення батьківських прав, є достатніми для виправдання застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах малолітніх дітей. Проте як, відмова у задоволенні позову, може привести до тяжких наслідків. Враховуючи викладене позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, відповідно до ст.6 СК України, вважається неповнолітньою. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Статтею 169 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Частина 4 цієї статті передбачає, що суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Таким чином, відповідачі не позбавлені права поновити батьківські права. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до частин 2, 3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв`язку з чим суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання на утримання сина [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved