Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~до відповідача\~ [PERSON] про відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди,\~в якому\~просив суд:\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на його користь франшизу у розмірі 2000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 30000 грн, понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що14.05.2023 року о 10 год. 15 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Соборності, 8, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом SEAT ALTEA днз [NUMBER] була недостатньо уважною, під час руху заднім ходом не переконалася в безпечності даного маневру та при виявленні перешкоди не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль «Skoda» днз [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] , після чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року по справі № 210/2715/23 відповідача [PERSON] визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована на підставі полісу № 209901371 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого розмір франшизи складає 2 000,00 грн (згідно відповіді на адвокатський запит від компанії страховика). За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 2 000,00 грн франшизи як частину завданої, але не відшкодованої йому.\~ Відповідач відмовляється відшкодовувати позивачеві суму франшизи у добровільному порядку. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] з приводу сплати франшизи не дали бажаного результату, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Також зазначив, що в результаті скоєного [PERSON] ДТП, вина якої встановлена постановою суду, позивач [PERSON] зазнав відповідної моральної шкоди, що виразилося в душевних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, у зв`язку з чим, був позбавлений користуватися транспортним засобом, що в свою чергу, вимагало додаткових зусиль для організації життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат. Також наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою з метою відстоювання своїх прав в суді. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , яка на правовій підставі керувала транспортним засобом, та між її діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року по справі № 210/2715/23, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, позивач оцінює моральну шкоду та просить стягнути з\~ відповідача на його користь 30 000 (тридцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. Також,\~під час\~підготовки до\~проведення судового\~розгляду позовної\~заяви\~ позивача,\~ним були\~понесені наступні\~витрати:\~-\~сплата судового\~збору за\~подання позову\~майнового характеру\~у розмірі\~ -\~1073,60\~гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, таким чином, загальна сума судових витрат становить 16 073, 60 грн, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача на його користь. Рух по справі Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Аргументи учасників справи 01\~грудня 2023\~року представник\~відповідача [PERSON] \~адвокат Зайцев\~О.В.\~надав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому зазначив,\~що як вбачається з постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року, яка винесена по справі №210/2715/23, [PERSON] з самого початку проведення судового розгляду не мала на меті затягувати цей процес та вчиняти активні дії, які направлені на уникненні відповідальності, у зв`язку із чим беззаперечно визнала свою провину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, яке передбачене ст.124 КУпАП, розуміючи, що її цивільно - правова відповідальність застрахована у АТ «СК «АРКС», яка і відшкодує [PERSON] ті незначні механічні пошкодження, які зазнав його транспортний засіб при наїзді. Окрім визнання своєї провини, [PERSON] як відповідальною та законослухняною особою, особисто, так і через свого чоловіка [PERSON] приймались заходи, які були направленні на зустріч з [PERSON] для відшкодування останньому, як в готівковій так і в безготівковій формі франшиза у згаданому вище розміри, а саме здійснювались численні телефонні дзвінки в ході яких [PERSON] то не брав слухавку, то постійно повідомляв, що він зайнятий, що йому не зручно розмовляти, що він обов`язково перетелефонує та те, що надасть реквізити власного карткового рахунку для зарахування коштів, однак цього так і не зробив тим самим навмисно затягнув процес досудового врегулювання вказаного малозначного спору. Також зазначив,\~щодо уповноважені співробітники АТ «СК «АРКС» шляхом проведення відповідних розрахунків встановили, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого [PERSON] транспортного засобу складає 6667 (шість тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 50 копійок та за вирахуванням франшизи здійснили останньому виплату страхового відшкодування в розмірі 4667 (чотири тисячі шістсот шістдесят сім) гривень 50 копійок. Враховуючи викладене вище сторона відповідача звертає увагу суду, що зазначені дії позивача [PERSON] свідчать про його свідоме небажання мирно врегулювати спір та направлені виключно на особисте та безпідставне збагачення, оскільки загальна сума заявлених позовних вимог складає 48076 (сорок вісім тисяч сімдесят шість) гривень, 60 копійок та є неспівмірною фактично завданій шкоді, яка до речі, у більшій мірі вже виплачена позивачу. Щодо відшкодування\~моральної шкоди\~зазначив,\~що позивачем зазначено, що розмір спричиненої йому моральної шкоди він оцінює у 30 000 (тридцять тисяч) гривень, що на переконання сторони відповідача взагалі не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а крім того не підтверджується будь якими належними та допустимими доказами. Під час ретельного аналізу поданої позовної заяви встановлено, що [PERSON] на підтвердження спричинених йому моральних страждань наводить лише власні міркування, які ґрунтуються виключно на суб`єктивних та оціночних судженнях кожної окремої люди та її відношенні до тієї чи іншої життєвої ситуації не підкріплюючи їх жодними документами чи показами свідків. Також неможливо оминути увагою вимогу позивача, щодо відшкодування йому витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 15000 гривень, яка також є необґрунтованою та безпідставно завищеною. Саме через активні дії самого позивача, які зокрема полягали у небажанні та уникненні спілкування з відповідачем, вказаний спір не було вирішено за взаємною згодою сторін, у зв`язку із чим [PERSON] і був вимушений користуватись послугами дорого вартісного представника та звертатись з позовною заявою до суду. Вартість послуг адвоката, які пов`язані з проведенням консультацій, складанням позовної заяви та представництва позивача в судових засіданнях, жодне з яких ще не відбулося є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом витраченим представником на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатської роботи, значенням справи для учасників та суспільства. Позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити частково та стягнути на користь останнього з відповідача [PERSON] , франшизу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень, а також судові витрати в розмірі 1573 (одна тисяча п`ятсот сімдесят три) гривні, 60 копійок, що складаються з судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні, 60 копіок та витрат на правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень, а в іншій частині позову відмовити у повному обсязі. 04 грудня 2023 року представника позивача [PERSON] адвокат Новак А.М. надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що окрiм визнання своєї провини, [PERSON] як вiдповiдальною та законослухняною особою, особисто, так i через свого чоловiка [PERSON] приймались заходи, якi були направленi на зустрiч з [PERSON] для вiдшкодування останньому, як в готiвковiй так i в безготiвковiй формi франшизи у згаданому вище розмiри, а саме здійснювались численні телефоннi дзвiнки в ходi яких [PERSON] тоне брав слухавку, то постiйно повiдомляв, що вiн зайнятий, що йому не зручно розмовляти, що вiн обов`язково перетелефонує та те, що надасть реквізити власного карткового рахунку для зарахування коштiв, однак цього так i не зробив тим самим навмисно затягнув процес досудового врегулювання вказаного малозначного спору. Натомість, жодного документального підтвердження зазначеним аргументам представник відповідача до суду не надає. Дані твердження є суто припущенням сторони відповідача. В судовому засіданні по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, на питання адвоката Новак А.М. до [PERSON] : «Коли ви плануєте сплатити розмір франшизи на користь [PERSON] .?», остання відповідала: «Колись сплачу», що також не може свідчити про те, що [PERSON] приймались заходи, направлені для відшкодування [PERSON] відшкодування франшизи, як того зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Так, в результаті скоєного [PERSON] ДТП, вина якої встановлена постановою суду, позивач [PERSON] зазнав відповідної моральної шкоди, що виразилося в душевних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, у зв`язку з чим, був позбавлений користуватися транспортним засобом, що в свою чергу, вимагало додаткових зусиль для організації життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат. Також наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою з метою відстоювання своїх прав в суді, якого не було б, якби відповідач добровільно сплатила франшизу. 11 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Зайцев О.В. надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що ані позивачем ні його представником не надано жодних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, не надано жодного документа, який підтвердив факт тривалого простою пошкодженого автомобіля та території СТО, не надано жодного документу на підтвердження того, що позивач винаймав в оренду інший автомобіль, оскільки не міг користуватися власним. Отже, враховуючи той факт, що позивачем не підтверджено спричинення йому моральної шкоди, які можна було б оцінити у розмірі 30000,00 гривень, відповідач [PERSON] вважає, що об`єктивно співмірним та обґрунтованим розміром моральних страждань спричинених позивачу слід вважати суму у розмірі 500,00 грн. Позивач [PERSON] при розгляді справи присутнім не був, скориставшись правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Представник позивача адвокат Новак А.М. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] при розгляді справи присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов частково. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судами 14.05.2023 року о 10 год. 15 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Соборності, буд.8, [PERSON] керуючи транспортним засобом SEAT ALTEA держномер [NUMBER] була недостатньо уважна, під час руху заднім ходом не переконалася в безпечності даного маневру та при виявленні перешкоди не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль «Шкода» держномер [NUMBER] , який належить [PERSON] , після чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. [PERSON] своїми діями порушила вимоги п. 2.3Б, 10.1, 10.9, 12.3, 13.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, згідно протоколу Серії ААД № 261108 від 18.05.2023 року, 14.05.2023 року о 10 год. 15 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Соборності, буд.8, [PERSON] керуючи транспортним засобом SEAT ALTEA держномер [NUMBER] , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди. [PERSON] своїми діями порушила вимоги п. 2.1 а, в, д ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року, якою притягнуто [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, із застосуванням відносно неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, у сумі 3400,00 гривень та стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень (а.с. 8-9). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб «Skoda Oktavia», д.н.з [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.7). Відповідно до листа АТ «СК «АРКС» від 01.09.2023 року № 173-23/ЦВ, складеного на адвокатський запит [PERSON] розмір франшизи по полісу ЕР 209901371, діючий на 14.05.2023 року, страхувальник [PERSON] становить 2000,00 грн (а.с.10). 14 травня 2023 року позивачем до АТ «СК «АРКС» подано заяву на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом № ЕР209901371 транспортного засобу у розмірі 4667,50 грн (6667,50 грн 2000,00 грн (франшиза) (а.с. 44). Відповідно до квитанції №43153623 від 22.11.2023 року [PERSON] на користь АТ «Сирахова компанія «АРКС» сплачено 4667,50 грн (а.с.45). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимог до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року, що ухвалена у справі № 210/2715/23, відповідача [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, який сторонами у справі не оспорюються, а тому окремому встановленню та доказуванню не підлягає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає. Як вбачається\~з листа\~АТ «СК\~«АРКС» від\~01.09.2023\~року №\~173-23/ЦВ,\~складеного на\~адвокатський запит\~Новака АМ.\~Розмір франшизи\~становить2000,00 грн., яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 209901371. Сторона позивача, просила стягнути франшизу з водія [PERSON] (відповідача). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] , застрахована у АТ «СК «АРКС», страхове відшкодування виплачено позивачу у розмірі 4667,50 гривень (6667,50 2000,00 франшиза), а саме різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 травня 2023 року, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи 2000,00 гривень, яка була вирахувана страховиком при розрахунку розміру страхового відшкодування за умовами полісу страхування. На підставі викладеного, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , транспортний засіб позивача пошкоджено, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню несплачена франшиза у розмірі 2000,00 гривень. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень мотивує тим, що у момент ДТП він пережив душевні переживання, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, оскільки був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Однак на думку суду зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 1000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь франшизу у розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Щодо судових витрат У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 25 серпня 2023 року, укладений між адвокатом Новак Артуром Михайловичем та Папко Андрієм Валерійовичем (а.с. 13-14). Розділом 3 даного договору сторонами обумовлено, що остаточний розмір гонорару за надання правничої допомоги встановлюється згідно Акту приймання-передачі наданих послуг. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 25/08/23 від 25.08.2023 року вартість послуг за Договором становить 15000,00 грн (а.с.15). Проте, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та враховуючи положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем у відзиві надано заперечення щодо витрат на правову допомогу, в яких зазначив, що дана категорія справ не є складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, також враховуючи, що жодного судового засідання не відбулося, отже вартість послуг адвоката є завищеною та не спів мірною із часом, витраченим представником. Отже, оскільки заявлені позовні вимоги задоволено частково на суму 3000,00 гривень (9,38%), тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним на оплату наданої йому професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1407,00 грн. Відповідно до\~п.1\~ч.2,\~ч.1ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 3000,00 грн, що становить 9,38 % від суми заявлених вимог розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 100,70 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial