Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у грудні 2010 року померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] разом з позивачкою. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке позивачка має намір успадкувати. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Для оформлення спадщини після померлої матері , позивачка звернулася до нотаріальної контори, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропущеним строком для прийняття спадщини , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину . Позивачка просить визнати , що житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , належить [PERSON] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право приватної власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями після померлої матері [PERSON] . У судовому засіданні позивачка підтримала позов , просить задовольнити . Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, допитавши свідків , повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №16 на 2006-2010 роки Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , за [PERSON] , згідно особового рахунку № [NUMBER] в погосподарській книзі №16 , рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та в її користуванні дійсно перебувала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку ( присадибна земельна ділянка ) за вказаною адресою площею 0,1500 га , яка не приватизована . Будинок збудований в 1955 році, про що свідчить довідка старости виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 18.11.2023 ( а.с. 15) Згідно довідки КП «Краснокутське БТІ» за №608 від 20.09.2023, право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. ( а.с. 22) Про те, що житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] існує, також свідчить технічний паспорт виготовлений КП « Краснокутське БТІ » від 19.09.2023. ( а.с. 23) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.12.1010, виданим Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. (а.с.12) Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 06.11.2023 , [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна по [ADDRESS] , заповіт в сільській раді не посвідчувався. ( а.с.18) Як зазначено в довідці Краснокутської селищної ради від 20.11.2023, [PERSON] проживала без реєстрації по [ADDRESS] з 2005 року по день смерті матері [PERSON] ( а.с.19) Актом обстеження , складеним депутатом Краснокутської селищної ради та двох сусідів [PERSON] та [PERSON] від 15.11.2023 , [PERSON] з 2005 року по день смерті матері [PERSON] , до 2010 року, проживала з нею в одному домоволодінні без реєстрації по [ADDRESS] , де вони разом вели спільне господарство , мали спільний бюджет. Через стан здоров`я [PERSON] потребувала постійного догляду . ( а.с. 20) Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.11.2023 свідчить про те, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстроване. ( а.с. 21) Відповідно до довідки від 28.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а фактично проживає по [ADDRESS] . ( а.с. 6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями. За життя заповіт [PERSON] не складався, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана Богодухівською державною нотаріальною конторою 17.11.2023. ( а.с. 47) Чоловік спадкодавці та батько позивачки [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.11.1964 ( а.с. 8) Сестра позивачки [PERSON] , [PERSON] ,спадщину не прийняла та згідно її посвідченої заяви від 17.11.2023 , спадщину приймати після матері [PERSON] не буде. ( а.с. 28) Інших спадкоємців, окрім позивачки, після померлої [PERSON] , немає. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , а отже являється спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2010. ( а.с. 13 ) Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивачка фактично успадкувала, оскільки на момент смерті [PERSON] , проживала з нею в одному будинку, що підтверджується вище викладеними письмовими доказами та показаннями свідків. Допиті в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що є сусідами позивачки в с.Городнє та підтвердили , що дійсно коли [PERSON] паралізувало , позивачка в 2005 році переїхала в с.Городнє в будинок до матері та по день смерті постійно з нею проживала , вела спільне господарство, доглядала за нею та здійснила її поховання. Оскільки [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після померлої матері . З метою отримання спадщини позивачка звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області , де за її заявою відкрита спадкова справа №213/2023. Однак, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2023 , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлої матері. ( а.с. 48) Однак , суд вважає , що відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ,в силу вимог частини третьої\~статті 1296 ЦК України\~, не позбавляє її права на спадщину та не може свідчити про те, що вона не прийняла спадщину після смерті матері. Окрім того, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Таким чином в судовому засіданні встановлено факт належності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . За змістом статей 15 і\~16\~ЦК\~України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до\~\~статті 1217 ЦК України\~\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 3\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~в редакції, чинній на час відкриття спадщини, було передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом частини першої\~статті 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із частиною другою\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини\~\~право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Так,\~статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. За правилами\~\~статті 392 ЦК України\~\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У постанові\~ №\~227/3750/19\~від 22.09.2021\~Верховний Суд\~ зазначив : Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку.\~ Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи з того , що нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину , інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено , а позивачка фактично спадщину прийняла , суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями , що належав її померлій матері обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved