Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

24 жовтня 2023 року позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Працевитого Г.О., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1142445 (а.с.9) звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 10 червня 2019 року між позивачем [PERSON] і Товариством обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 399981016, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору відступлення вимоги від 28 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», до якого позивач і звертається з даною позовною заявою. Позивач стверджує, що із сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» йому стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо нього, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 63763630. 28 вересня 2023 року між позивачем [PERSON] і Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» було укладено договір про надання правової допомоги. Після чого, адвокатом Працевитим Г.О. було направлено адвокатські запити до приватного виконавця з метою отримання копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. На запит адвоката Працевитого Г.О. було отримано відповідь від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю., із змісту якої було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. З змісту наданих приватним виконавцем документів також було встановлено, що 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 53372 про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 399981016 від 10 червня 2019 року у розмірі 24755 грн. 00 коп. У подальшому, на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на всі рахунки боржника і звернуто стягнення на заробітну плату боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, зокрема, кредитний договір № 399981016 від 10 червня 2019 року, який не був нотаріально посвідчений, не входить до переліку документів, за якими могло бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 53372, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 28 вересня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30). У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час, і місце проведення судового засідання, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.37, 42, 47). Представник позивача адвокат Працевитий Г.О., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с.35, 38). Між тим, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с.60-61). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив (а.с.36, 39, 42, 45). Проте, 02 січня 2024 року представника відповідача надіслав на адресу суду поштовим зв`язком заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У запереченнях відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи свою позицію тим, що попередньо заявлена вимога позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу є неспівмірною складності справи, завищеною і необґрунтованою (а.с.48-59). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, до суду також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.34, 41, 42, 46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, до суду також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.33, 40, 42, 44). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», за кредитним договором № 399981016 від 10 червня 2019 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (з.б.а.с.18). Відповідно до вказаного виконавчого напису, вчиненого 28 вересня 2020 року, зазначено, що період, за який провадиться стягнення, становить з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року. Сума заборгованості складає 23555 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 12656 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями у розмірі 3899 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом 1200 грн. 00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 24755 грн. 00 коп. Даний виконавчий напис набрав чинності 28 вересня 2020 року. Зареєстровано у реєстрі за № 53372. 30 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі заяви відповідача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63763630 (а.с.19). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що стягувачем надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. Нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Окрім того, як вказував Верховний Суд у постанові № 158/2157/17 від 15.04.2020 року, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача [PERSON] судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 9475 грн. 50 коп., суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат, у даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» 28 вересня 2023 року було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги та Додатковий договір від 28 вересня 2023 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.10). Представником позивача Працевитим Г.О. на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, надано наступні документи: ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1142445 від 20 жовтня 2023 року (а.с.9), два акти про надані послуги від 28 вересня 2023 року та рахунки до них від 28 вересня 2023 року, відповідно на суму 7000 грн. і 2475 грн. 50 коп. (а.с.11-12). Згідно частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.07.2020 року у справі № 915/1654/19. Дослідивши докази на підтвердження витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Працевитим Г.О., складність справи, яка є малозначною (сума заборгованості позивача складає 24755 грн. 00 коп.), розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження, а також враховуючи співмірність розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, приймаючи також до уваги заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат у розмірі, який зазначений у позовній заяві в розрахунку вартості юридичних послуг (а.с.3). Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із засад об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 3000 гривень. Підстав для стягнення з відповідача ще додатково 6475 грн. 50 коп. суд не вбачає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якою визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає, що з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп., виходячи з наступного. Так, позивачем були понесені і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією ID: 5614-0070-1476-0957 від 20.10.2023 року (а.с.5) та в сумі 536 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією ID: 7028-2830-2227-6369 від 20.10.2023 року (а.с.8), копії яких містяться в матеріалах справи. Отже, загальна сума витрат по оплаті судового збору, яка була понесена позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, становить 1610 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved