Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

09 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2015 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Н.М. Відповідач взяв на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, забезпечувати щоденним триразовим харчуванням, доглядом, медикаментами, та всім необхідним. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі 1000 грн щомісячно. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, не забезпечує позивача харчуванням, не цікавиться її станом здоров`я, під час перебування її в лікарні жодного разу не навідував, а розірвати договір у добровільному порядку відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 вересня 2015 року між сторонами укладено договір довічного утримання (догляду) (далі Договір). Предметом Договору визначено належну позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку Відчужувач передала у власність Набувача. Набувач зобов`язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядати. Відповідно до розділу 2 Договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися Відчужувачу не пізніше 10 числа місяця, оцінено сторонами у сумі 1000 грн за кожен місяць, за їх взаємною згодою. За згодою сторін обов`язок Набувача по наданню Відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, а саме: у кімнаті [ADDRESS] за технічним планом житловою площею 17,2 кв.м. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями та службами квартири; забезпечення щоденно продуктами харчування на суму не менше ніж 250 грн, забезпечення новим придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, забезпечення належними лікувальними засобами у повному обсязі за призначенням лікаря, та забезпечення витрат на медичне обстеження та обслуговування, придбання будівельних матеріалів та здійснення капітального ремонту кожні п`ять років, та поточного ремонту у разі необхідності, сплачувати у повному обсязі комунальні послуги та інші необхідні платежі, пов`язані з утриманням зазначеної квартири. Пунктом 4.4. Договору визначено, що він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку. У відповідності до\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно\~ст. 756 ЦК України\~у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша\~статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що з моменту укладання договору довічного утримання відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, не надає допомоги в утриманні (догляді) позивача, не створює умов для нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб позивача. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Частиною 1\~статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За викладених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 30.09.2015, через неналежне його виконання відповідачем.\~ Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved