Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

18.04.2019 [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз»), в якому просив: зобов`язати відповідача припинити дії, які порушують його права як побутового споживача, а саме, не приводити об`єми спожитого ним природного газу як побутовим споживачем до стандартних умов; зобов`язати відповідача здійснювати облік природного газу, використаного позивачем як побутовим споживачем за фактичними показами лічильника; зобов`язати відповідача здійснити контрольне зняття показів лічильника газу позивача та сформувати об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показів лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань та відповідно здійснити перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до фактичних показань лічильника, про що повідомити постачальника. В обґрунтування позову зазначив, що одержує послуги з розподілу природного газу на підставі договору постачання природного газу, побутовим споживачем, укладеного з ТОВ «МИКОЛАЇВ ЗБУТ» на основі Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. 19 лютого 2019 року він отримав рахунок по сплаті споживчого газу № 1000089534, зі змісту якого з`ясував, що оплату нараховано за об`єм споживчого газу приведеного до стандартних умов які складають 11,3 м.куб., тоді як за фактичними показами лічильника ним було спожито - 11 м.куб. газу. Не погодившись з зазначеними неправомірними діями відповідача, 18.12.2018 року та 30.03.2019 року, через Особистий кабінет користувача він направив претензії, щодо негайного припинення порушення його прав, як споживача по договору постачання. Зазначені претензії було залишено без задоволення. Стверджує, що дії відповідача по зазначенню у рахунку вимоги щодо необхідності оплатити об`єм природного газу, приведений до стандартних умов та який не відповідає обсягам фактичного споживання, ставлять його у нерівне становище порівняно з іншими побутовими споживачами, порушують його права побутового споживача та норми чинного законодавства. Окрім того зазначив, що вищевказані дії уповноважених осіб відповідача були предметом перевірки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за результатами якої було складено Акт, та винесено постанову № 499 від 05.04.2019 року, щодо накладення штрафу в тому числі і на ПАТ «Миколаївгаз». Вищенаведені обставини послугували підставою для його звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 24.04.2019 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 21.10.2019 справу призначено до судового розгляду по суті. 13 січня 2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом ХV Кодексу Газорозподільних систем. До того ж, п. 5.3. Договору укладеного зі позивачем передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі. З огляду на що, з боку відповідача відсутні будь-які порушення норм чинного законодавства. Крім цього зазначив, що посилання позивача на застосування до нього Правил постання природного газу (затверджених постановою НКРЕКП №2496) як до не побутового споживача, спростовується положеннями п. 13 Розділу ІІІ даних правил, в якому визначено порядок правовідносин між Опертором ГРМ та побутовим споживачем. 17.02.2022 позивач надав суду додаткові пояснення, в яких наголосив на порушенні відповідачем рішення Антимонопольного Комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу», що порушує його права як побутового споживача. 27.07.2020 позивач надав до суду клопотання про стягнення з відповідача на його користь судових витрат в сумі 12854,10 грн. В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що визначена ним сума складає втрачений ним заробіток за 2019 рік. Ухвалою суду від 23.07.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача Голубашенко Т.О. про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва по справі №910/2303/20. Клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду цивільної справи №640/20232/18 (провадження К/9901/22247/19) у касаційному порядку Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду задоволено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.05.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №640/20232/18 змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. В зв`язку з чим, ухвалою суду від 12.10.2023 провадження у справі поновлено. 30.11.2023 представник третьої особи надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Сектор НКРЕКП в Миколаївській області не є самостійною юридичною особою, а отже, не може приймати участь у розгляді справи. В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини не явки суду не повідомив. Окрім того, 19.06.2020 позивач надавав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволені. З огляду на тривале перебування справи в провадженні, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В задоволенні позову просив відмовити з огляду на обставини викладені у відзиві. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу на об`єкті газоспоживання за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ). Згідно повідомлення про сплату №1000089534 від 19.02.2019 року, об`єм спожитого позивачем газу за січень 2019 року становить 11,3 м3 вартістю 96.86 грн. В свою чергу, [PERSON] не погодився з даними розрахунками відповідача, оскільки ним виявлена розбіжність між розміром оплати зазначеним в рахунку та фактично спожитим обсягом природного газу в зазначений період, оскільки в січні 2019 року ним було спожито 11 м.куб природного газу на загальну суму 94,04 грн., замість визначеної до сплати 96,86 грн. Відносини між АТ «Миколаївгаз» та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» (далі Закон №329-VIII), «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 (далі Правилами №2496), Кодексом ГРМ та Типовим договором розподілу природного газу (Договір № 2498). Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку (частина перша статті 12 Закону № 329-VIII). Відповідно до пункту 17 частини третьої статті 4 Закону № 329-VIII постановою Нацкомісї від 30.09.2015 затверджені Правила постачання природного газу (далі - Правила № 2496), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія Правил № 2496 поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС. Регулятор проводить постійний моніторинг та аналіз ситуації на ринку природного газу відповідно до положень № 329-VIII Діючий постачальник - це постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання. Побутовим споживачем є фізична особа, яка придбає природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Споживач - це юридична або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу (пункт 5 Розділу 1 Правил № 2496). За приписами пункту 22 Розділу 2 Правил № 2496 спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Споживач та постачальник не обмежуються в праві звернутися до Регулятора чи його територіальних підрозділів за відповідними роз`ясненнями щодо застосування цих Правил та правовідносин на ринку природного газу. Отже, Правила № 2496 розповсюджуються на спірні правовідносини та визначають права, обов`язки та повноваження їх учасників. Згідно із пунктом 3 Правил № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктом 9 Правил № 2496 передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Правила постачання природного газу визначені у статті 12 Закону № 329-VIII, змістом частини першої якої передбачено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. На виконання положень частини першої статті 12 Закону № 329-VIII Нацкомісія постановою від 30.09.2015 № 2500 затвердила Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам), який є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Пунктом 1.2 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачено, що умови Договору постачання розроблені відповідно до Закону № 329-VIII та Правил N 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. За приписами пунктів 2.1, 2.2 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Пунктом 4.4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Водночас пунктом 9.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо спірних питань шляхом переговорів, Сторони мають право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або передати спір на вирішення суду. Отже, положеннями Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам Регулятор затвердив заздалегідь визначені умовами цього договору, які є обов`язковими для сторін. Поряд з цим, відповідно до статті 40 Закону № 329-VIII Нацкомісія постановою від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» затвердила Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір розподілу природного газу), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (пункт 1.2). Відповідно до пункту 1.2 Типового договору розподілу природного газу, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону № 329-VIII і Кодексу ГРС. За приписами пункту 1.4 Типового договору розподілу природного газу у ньому використовуються наступні терміни, які мають значення для вирішення спору: Постачальник - суб`єкт господарювання, з яким Споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; Реєстр споживачів постачальника - це перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за певним постачальником у розрахунковому періоді. Споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Згідно із пунктом 3.1 Розділу III Типового договору розподілу природного газу споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Отже, за змістом Правил постачання природного газу, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, Типового договору розподілу природного газу, постачання природного газу будь-якому споживачу здійснюється за договором за умови включення його до Реєстру споживачів. Пункт 5.1 Розділу V Типового договору розподілу природного газу визначає, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРС. Згідно із пунктом 5.2 Типового договору розподілу природного газу визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором. В пункті 5.3 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м. куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРС. Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору (пункт 5.4 Типового договору розподілу природного газу). Таким чином, Типовий договір (затверджений Регулятором) та Правила №2496 передбачають приведення поставленого природного газу до стандартних умов незалежно від виду споживача. Вказане підтверджується також пунктом 4 розділу 1 Глави І Кодексу ГРС, в якому зазначено, що споживач природного газу (споживач) - це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Пунктом 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС передбачено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Так, правилами пункту 6 глави 1 розділу XV Кодексу ГРС визначено, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за формулою: об`єм газу, виміряний засобом вимірюваної техніки (м. куб.) х коефіцієнт приведення до стандартних умов вимірювання = об`єм газу, приведений до стандартних умов, (м куб.) При цьому, для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики №116. Відповідно до пункту 2 Методики №116 її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб. Проте, зі змісту постанови Верховного Суду від 04.05.2022 по справі №640/20232/18, пункт 6 глави 1 розділу XV Кодексу ГРС вказує на необхідність застосування лише відповідного коефіцієнту при приведенні обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який зазначений виключно у додатках до Методики №116, а не власне самої Методики №116. Тобто, дана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з порядком, процедурою чи колом споживачів, що визначені Методикою № 116, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені в додатках до цієї Методики. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що нормами Кодексу ГРС та положеннями Типового договору, які затверджені Регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена відомчими актами самого Регулятора, що узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним судом у постанові від 04 травня 2022 по справі №640/20232/18. Таким чином, оплата за газ у період, визначений в договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов. Виходячи з вищенаведеного, нарахування за спожитий природний газ у відповідності до вказаних нормативних актів за адресою споживання, що вказана [PERSON] , правомірно здійснювалось із застосуванням коефіцієнта приведення до стандартних умов. При цьому, надані [PERSON] розрахунки є помилковими та такими, що не підтвердженні належними доказами, а додані до позовної повідомлення про сплату на підтвердження проведених оплат не вказують на неправомірність нарахувань проведених АТ «Миколаївгаз» по особовому рахунку Позивача. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2019 року у справі №640/20232/18, залишеною в силі касаційною інстанцією, постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1588 від 23.11.2018 року, щодо заборони ПАТ «Миколаївгаз» приводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійснені комерційних розрахунків та використаний природний газ побутовими споживачами» скасовано. Окрім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 25.09.2020 по справі №910/2303/20, залишеним в силі касаційною інстанцією, скасовано санкції накладені на АТ «Миколаївгаз», на які позивач посилався, як на одну із підстав для звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати залишити за сторонами по справі.

Outcome: dismissed