Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У жовтні 2023 року представник КП "Павлоградтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію, яка складається з 105636,94 грн - основного боргу, 10059,37 грн - інфляційні витрати, 2003,62 грн - 3% річних, 310,32 грн - пеня та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.10.2023 року утворилась заборгованість по сплаті вказаних послуг. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому віна просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. Наголосила на тому, що позивачем не враховано, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних. Також зазначила, що проживала за іншою адресою на підтвердження чого надала акт про фактичне проживання за іншою адресою. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. Посилання відповідача [PERSON] та наданий акт про фактичне проижвання за іншою адресою не свідчить про те, що відповідач [PERSON] не користувалась послугами за адресою [ADDRESS] . Частина 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, оскільки [PERSON] була зареєстрована у житлі, вона несе солідарну відповідальність з іншими особами, зареєстрованими за адресою. За таких обставин, з відповідачів підлягає стягнунню заборгованість за надані послуги, але суд враховує й наступне. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2002 року по жовтень 2023 року. В свою чергу відповідач [PERSON] просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Згідно з п.19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 17.03.2022 року, період за який підлягає стягненню заборгованість з 17.03.2019 року по 01.10.2023 року. Тобто, згідно розрахункам позивача, заборгованість складає 60 180,98 грн. (105636,94 грн \борг на 01.10.2023\ - 46343,49 грн\борг на 01.04.2019\ + (1965,24 грн : 31 день х 14 днів) \борг за 14 днів березня 2019\ = 60180,98 грн). Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягнунню 60180,98 грн заборгованості за надані послуги. Згідно ст. 26 Закону України У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Проте, згідно розрахунку пені, позивач вказав період з 03.10.2022 року по 01.09.2023 року, в який, згідно з постановою КМУ №206 від 05.03.2022 року, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Таким чином, у стягненні пені слід відмовити. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розраховуючи інфляційні збитки та три проценти річних, які підлягають стягнунню з відповідачів суд враховує положення постанови КМУ №206 від 05.03.2022, строк позовної давності та діє в межах позовних вимог. Так, згідно застосуванню строку позовної давності та позовним вимогам позивача (наданим розрахункам), інфляційні збитки становлять 1215,16 грн, які складаються з: 01.12.2020 - 24.02.2022 - 261,90 грн, 01.02.2021 - 24.02.2022 - 308,97 грн, 01.03.2021 - 24.02.2022 - 330,31 грн, 01.05.2021 - 24.02.2022 - 214,06 грн, 01.12.2021 - 24.02.2022 - 88,85 грн, 01.01.2022 - 24.02.2022 - 11,07 грн, оскільки за інші періоди позивач не просив стягнути інфляційні збитки та надавав відповідні розрахунки; 3% річних становлять 336,59 грн, які складаються з: 04.01.2021 - 24.02.2022 - 63,00 грн, 01.02.2021 - 24.02.2022 - 92,62 грн, 01.03.2021 - 24.02.2022 - 91,89 грн, 04.05.2021 - 24.02.2022 - 64,82 грн, 01.12.2021 - 24.02.2022 - 17,75 грн, 04.01.2022 - 24.02.2022 - 1,62 грн, 01.02.2022 - 24.02.2022 - 4,89 грн, оскільки за інші періоди позивач не просив стягнути 3% та надавав відповідні розрахунки; За таких обставин, враховуючи, що заборгованість відповідачами до теперішнього часу не погашена а також враховуючи відзив, сума яка підлягає стягненню з відповідачів становить 61 732,73 грн, яка складається з: 60180,98 грн - основний борг, 1215,16 грн - інфляційні збитки, 336,59 грн - 3% річних. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2684грн х 61732,73грн : 118010,25 = 1404,04 грн) (1404,04 грн : 2 = 702,02 грн).

Outcome: partial