Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

22.12.2023 представник позивачки [PERSON] [PERSON] подав до суду позов, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №49796, вчинений 24.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; [ADDRESS] ) заборгованості на користь АТ «Перший український міжнародний банк» (вул. Андріївська, 4, м. Київ, код ЄДРПОУ 14282829) у розмірі 60121,74 грн, що складається з: 59871,74 грн сума заборгованості; 250,00 грн плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також просить стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову та 4000,00 грн витрат на правову допомогу. Позов обґрунтовано тим, що 24.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Перший український міжнародний банк» у розмірі 60121,74 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. по даному виконавчому напису 25.01.2022 відкрито виконавче провадження №68344716 за виконавчим написом нотаріуса №49796 від 24.12.2021 та 17.10.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника. Представник вказує, що виконавчий напис нотаріуса №49796 від 24.12.2021 вчинений з порушення вимог чинного законодавства України, оскільки у [PERSON] відсутні будь-які укладені нотаріально завірені кредитні договори з АТ «ПУМБ» та іншими фінансовими установами та жодної заборгованості перед відповідачем позивачка не має. Також в позовній заяві зазначається, що позивачка не отримувала письмової вимоги (повідомлення) про наявність грошового боргу перед стягувачем АТ «ПУМБ». Позивачка не визнає розмір заборгованості, що нарахована АТ «ПУМБ», в тому числі відсотків та комісії, оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони стягувача щодо кредитних зобов`язань. У зв`язку з не інформуванням позивачки про стан розрахунків за кредитним договором, нотаріус не повинен був визнавати безспірність такої заборгованості, а отже і вчиняти виконавчий напис. 22.12.2023 одночасно з позовом представником позивачки подана заява про його забезпечення шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, яка ухвалою суду від 26.12.2023 задоволена: зупинено стягнення у\~виконавчому провадження ВП № 68344716, відкритому 25.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича №49796 від 24.12.2021 (а.с.40). Ухвалою від 26.12.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. Третій особі роз`яснено право подати пояснення по суті спору. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. пояснень по суті справи не направляв. 29.12.2023 представник відповідача за довіреністю Бойченко Д.О. направив заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Справу просив розглянути без участі представника банку за наявними у справі матеріалами та стягнути з відповідача АТ «ПУМБ» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Судом розглянуто письмові матеріали та встановлено наступні обставини. 24.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №49796, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №1001707510701 від 13.10.2020, укладеним з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованості на користь АТ «ПУМБ» за період з 13.05.2021 по 21.11.2021 у загальному розмірі 59871,74 грн та 250,00 грн за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом. А всього до стягнення 60121,74 грн (а.с.11). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що сума стягнення за Кредитним договором №1001707510701 від 13.10.2020 становить 59871,74 грн складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11055,05 грн; прострочена заборгованість за комісією 11930,10 грн; прострочена заборгованість за процентами 2,05 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 36373,16 грн; строкова заборгованість за комісією 511,29 грн; строкова заборгованість за процентами 0,09 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса №49796 від 24.12.2021 приватним виконавець виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. виніс постанову від 25.01.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП №68344716 за місцем проживання боржниці [PERSON] , яка зареєстрована: [ADDRESS] (а.с.27). 17.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. у виконавчому провадженні ВП №68344716 винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.28). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно підпунктом 1.1. пункту 1 Глави 16 Р.ІІ цього Порядку (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.п. 1.2) Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, вимоги до якої визначено підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2). Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ цього Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця (боржника) на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім цього,\~відповідно\~до\~ст.\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат»\~та\~підпунктів 3.1,\~3.2\~пункту\~3\~глави\~16\~розділу\~II\~Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, що передбачені «Переліком документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.06.1999\~№1172,\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями ?\~не більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, законом передбачено, що для стягнення грошей або витребування майна від боржника у зобов`язанні нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому обов`язковим для вчинення виконавчого напису є подання нотаріусу оригіналу нотаріально-посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.\~ З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц. Вчиняючи виконавчий напис про стягнення боргу з позивачки [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1001707510701 від 13.10.2020 приватний нотаріус не врахував того, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що передбачали можливість вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за певним переліком документів. В подальшому з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 Кабінет Міністрів України своєю постановою №480 від 19.04.2022 виключив з Переліку розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно положень ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь якій стадії судового процесу. Встановивши обставини справи, а також відсутність інших осіб, окрім позивача та відповідача, на права та обов`язки яких може вплинути судове рішення, суд дійшов висновку, що слід прийняти визнання позову відповідачем, про що ним подано письмову заяву до у строки, передбачені для відзиву, тобто до початку розгляду справи. Вказане згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрать на професійну правничу допомогу. За правилами ст. 141 ЦПК України у випадку задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1610,40 грн, що складається із судового збору у розмірі 536,80 грн за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову та судового збору у розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд при ухваленні рішення вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Отже решта частина судового збору у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Порядок визначення та стягнення на професійну правничу допомогу регламентується, зокрема ст. 137 ЦПК України, де зазначається, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві наведено детальний розрахунок судових витрат та міститься вимога про стягнення з відповідача, окрім судового збору, витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн за складання позовної заяви, підготовку адвокатських запитів, підготовку клопотання про витребування доказів та підготовку заяви про забезпечення позову. Такі витрати позивача підтверджуються документами: Договором №27/11/1-23 від 27.11.2023 про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник); копією Акту прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.12.2023 до Договору №27/11/1-23 від 27.11.2023 про надання правничої допомоги; копією квитанції до прибуткового касового ордера №06/12 від 06.12.2023 на суму 4000,00 грн, прийняту адвокатом від [PERSON] за договором про надання правничої допомоги №27/11/1-23 від 27.11.2023; копією ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Жупинським М.А. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що складає суму 805,20 грн та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Питання продовження застосування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення, суд вирішує у відповідності до положень ст. 158 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved