Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.12.2023 ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 98 841 грн 48 коп. Дана позовна заява мотивована тим, що 31.08.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , в електронній формі, відповідно до ЗУ Про електронну комерцію», був укладений договір про надання кредиту № 491033601, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 65 043 грн 94 коп., з відсотковою ставкою 39,9 % річних, строк кредиту 60 місяців. АТ «Альфа-Банк» виконало умову кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача кошти. Однак, позичальник не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 20.12.2021 виникла заборгованість на загальну суму 98 841 грн 48 коп., яка складається: з тіла кредиту в розмірі 65 043 грн 94 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 33 797 грн 54 коп. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» право вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 20.12.2021 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 98 841 грн 48 коп. З огляду на вказане просить стягнути з\~\~ [PERSON] \~\~заборгованість за кредитним договором № 491033601 від 31.08.2020 у розмірі 98 841 грн 48 коп., 2 684 грн судового збору та 6 500 грн витрат на професійну правову допомогу. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 10 січня 2024 року. Вказаною ухвалою суду відповідачеві\~\~запропоновано надати в 10-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги\~ЦПК України\~щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до вимог ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~\~наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог\~статей 280 -281 ЦПК України.\~\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 31.08.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 491033601 на суму 65 043 грн 94 коп., з відсотковою ставкою 39,9 % річних, строк кредиту 60 місяців, спосіб видачі - переказ на рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 5). Згідно з інформацією про споживчий кредит, складеною АТ «Альфа-Банк», відповідач [PERSON] був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну вартість кредиту 31.08.2020 (а.с.6). Відповідно\~до виписок\~по рахунку\~ [PERSON] \~отримав кредитні кошти та користувався ними (а. с. 13-20). 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу № 4 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передає ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» приймає належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Додатку № 1-1 до Договору (а.с. 7-11). Відповідно до Додатка № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 98\~841 грн 48 коп. (а.с. 12). Згідно з розрахунком ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість [PERSON] за договором № 491033601 від 31.08.2020 станом на 20.12.2021 становила 98\~841 грн 48 коп., з яких: 65\~043 грн 94 коп - сума заборгованості за тілом кредиту; 33\~797 грн 54 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с. 21). Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» за кредитним договором № 491033601 від 31.08.2020 в сумі 98\~841 грн 48 коп. Вказаний вище договір факторингу є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні. Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом. Так само відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання за кредитним договором первісному кредитору. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище кредитними договорами утворилась заборгованість, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі змісту ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навів обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Відповідач не спростував суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надав контррозрахунку у разі незгоди з таким розрахунком. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6 500 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копію Договору про надання юридичних послуг № 02/10-23 від 02 жовтня 2023 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс» та ТзОВ «Перший інвестиційний клуб», копію додаткового договору № 1 від 04.12.2023 до Договору про надання юридичних послуг № 02/10-23 від 02 жовтня 2023 року; акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 04.12.2023; платіжну інструкцію № 2131 від 05 грудня 2023 року. Суд зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved