Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

23.11.2023 представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 35445,05 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування\~вимог представник\~позивача зазначила,\~що квартира\~ [ADDRESS] ,\~забезпечується послугами\~централізованого опалення,\~постачання теплової\~енергії,\~які надає\~КП «Житомиртеплокомуенерго»\~Житомирської міської\~ради, споживачем якого є [PERSON] . З 01.02.2016 року по 01.11.2023 року відповідач не в повному обсязі сплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 35445,05 грн. Так, у липні 2020 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2020 відповідачем сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2020 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування у даний місяць не проводилося), у січні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахована 1643,85 грн.), у червні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у жовтні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нараховано 349,05 грн.), у січні 2022 відповідачем сплачено 2000,00 грн. (проте нараховано 1630,95 грн.), у лютому 2023 відповідачем сплачено 1500,00 грн. (проте нараховано 1168,06 грн.), у червні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у липні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося). Представник позивача зазначила, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідач борг не сплачує. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.12.2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та відповідно них визначено правовідносини між сторонами. Квартира [ADDRESS] , фактично забезпечується послугами з централізованого опалення, постачання теплової енргії, що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за тарифами, що вказані в довідці (а.с. 4) проте, письмовий договір на надання послуг з теплопостачання між сторонами не надано. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно №353834496 від 10.11.2023 дана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] (1/1 частини квартири на підставі договору купівлі-продажу №9731 від 24.10.2013 (а.с. 8). У період з 01.02.2016 року по 01.11.2023 року відповідач не в повній мірі сплачуює за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 35445,05 грн. Так, у липні 2020 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у серпні 2020 відповідачем сплачено 500,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2020 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування у даний місяць не проводилося), у січні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахована 1643,85 грн.), у червні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у жовтні 2021 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нараховано 349,05 грн.), у січні 2022 відповідачем сплачено 2000,00 грн. (проте нараховано 1630,95 грн.), у лютому 2023 відповідачем сплачено 1500,00 грн. (проте нараховано 1168,06 грн.), у червні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у липні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося), у вересні 2023 відповідачем сплачено 1000,00 грн. (проте нарахування в даний місяць не проводилося). Таким чином між сторонами існує спір з приводу оплати за послуги з централізованого опалення Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг,отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії на площу 34,5 кв.м, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, та на вказану адресу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ). З 01.02.2016 року по 01.11.2023 послуги з централізованого опалення сплачувалися не в повному об`ємі внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка становить - 35445,05 грн., що підтверджується розрахунками, які відповідачем визнано. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. П. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначає, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Разом з цим матеріали цивільної справи не містять договору укладеного між сторонами. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що відсутність між сторонами письмового договору щодо послуг з теплопостачання не впливає на правильність вирішення спору, оскільки положеннями статей 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника (наймача) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц). Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника. Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнає, про що, через канцелярію суду подано заяву 12.01.2024, яка зареєстрована під № 1476. Суд вважає, що визнання позову не суперечить чинному законодавству, а тому суд приймає визнання позову та приймає рішення про задоволення позову. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнала то стягненню з неї підлягає 50% від сплаченого судового збору.

Outcome: approved