Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивачка 15.08.2023 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ДНІПРОФІНАНСГРУП»,\~ третя\~особа приватний\~виконавець КолечкоД.М. про скасування арешту на майно. Позов мотивовано\~тим,\~що згідно\~Інформаційної довідки\~(витягу)\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~позивачу [PERSON] \~стало відомо\~про наявність\~реєстрації прав\~та їх\~обтяжень,\~індексний номер\~58060249\~від 11.05.2021\~приватний виконавець\~КолечкоД.М., яким зареєстровано постанову про опис та арешт нерухомого майна боржника ВП № 63026115, виданий 07.05.2021, видавник: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович. Ухвалою судді від 16 серпня 2023 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 07.11.2023 року. Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від\~приватного\~виконавця\~Колечко Дмитра Миколайовича копію виконавчого листа на підставі якого було накладено арешт від 11.05.2021 року, а саме 1/2 частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Витребувано\~від\~приватного\~виконавця\~Колечко Дмитра Миколайовича належним чином завірену копію постанови про накладення арешту на нерухоме майно, а саме 1/2 частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 16.10.2023 року до суду від приватного\~виконавця\~Колечко Дмитра Миколайовича надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63026115 копія виконавчого листа на підставі якого було накладено арешт від 11.05.2021 року, а саме 1/2 частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та копію постанови про накладення арешту на нерухоме майно, а саме 1/2 частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] У судове засідання 07 листопада 2023 року з`явився представник позивача адвокат Ковальчук Р.М, який підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити. Проте через не явку в судове засідання відповідачів та третьої особи розгляд справи було відкладено на 16.01.2024 року. 16 січня 2024 року відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Окрім того від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд вбачає, що станом на 16 січня 2024 року інший відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» сповіщався належним чином про розгляд справи, проте відзиву на позов не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~звертаючись до суду з позовом, представник позивача просив частково скасувати арешт з квартири, а саме з 1/2 частин квартири, знаходиться за адресою:. [ADDRESS] , що належала на праві власності відповідачу [PERSON] до 23.09.2020. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] належить на праві власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Димерлій О.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 11 квітня 2008 року, р № 959, реєстрація права власності проведена 15 квітня 2008 року. Інша частка (1/2 частка) придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 08 травня 2015 року, р № 746, реєстрація права власності проведена 08 травня 2015 року. 23 вересня 2020 року запис права власності в Реєстрі на нерухоме майно за попереднім власником [PERSON] було погашено. 28 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Прокоф`євої Л. Г. з метою отримання послуги посвідчення договору купівлі продажу (відчуження) належної їй на праві власності квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 28 жовтня 2022 року [PERSON] отримала відповідь від приватного нотаріуса Прокоф`євої Л. Г. про те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в спеціальному розділі, наявна інформація про обтяження: 41876360, державна реєстрація якого проведена 11 травня 2021 року, об`єкт обтяження: 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим, посвідчення договору купівлі-продажу згаданої квартири не є можливим. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що приватним виконавцем Колечко Дмитром Миколайовичем було накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] , яка не є стороною виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно. Арешт був накладений в рамках виконавчого провадження ВП №63026115. Боржником за вказаним виконавчим провадженням є [PERSON] . 01 листопада 2022 року на адресу приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича було направлено адвокатський запит Ковальчук Р.М. з проханням про надання інформації щодо підстав накладення арешту на майно клієнтки. Відповідь на запит надано не було. На виконання ухвали від 16 серпня 2023 року Приморського районного суду міста Одеси у приватного виконавця Колечко Дмитром Миколайовичем витребувано копія виконавчого листа та копія постанови про накладення арешту на майно. Згідно із матеріалів виконавчого провадження ВП №63026115 встановлено, що приватний виконавець Колечко Д.М. постановою від 07.05.2021 року було описано та накладено арешт на майно яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , до [PERSON] , Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ДНІПРОФІНАНСГРУП»,\~третя особа\~приватний виконавець\~КолечкоД.М. про скасування арешту на майно, що накладений\~на підставі\~постанови про\~опис та\~арешт майна\~боржника ВП\~№63026115\~від 07.05.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Одеської\~області Колечко\~Дмитром Миколайовичем підлягає задоволенню. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1ст. 316 ЦК), та власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1ст. 317 ЦК). Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2ст. 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору . Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивачка має намір реалізувати своє право на розпорядженням свого майна (відчуження), проте арешт накладений на майно, порушує право власності позивачки. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, при цьому підстав для продовження обтяження на майно судовим розглядом не встановлено, тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб - шляхом зняття арешту з майна та виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26 цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) Згідно 4.1 Постанови ВССУ України від 03.06.2016 року, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей15,16 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на нерухоме майно у зв`язку з тим, що на час звернення позивачки із заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивачки, підстав для продовження арешту суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, яке належить їй, а тому накладений арешт підлягає скасуванню.

Outcome: approved