Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , через адвоката Орловську В.А. (одрер, а.с. 14), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 80 000,00 грн., штрафні санкції (пеня) на загальну суму 9 005,48 грн., штраф 80 000,00 грн., а всього просить стягнути - 170 005,48 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 травня 2023 року в місті Києві між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн. Відповідно до укладеного договору позики у вигляді розписки, зазначені грошові кошти відповідач зобов`язався повернути в строк до 22 червня 2023 року. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою, яку відповідач склав власноруч. Розписка була складена відповідачем без жодного фізичного та психологічного тиску на нього, про що є відповідний запис в ній. Станом на 23 червня 2022 року відповідач не повернув позивачу взяті в борг грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн., уникає зустрічі із позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки позивача та не виконує свої зобов`язання за договором позики. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання починаючи з 22 червня 2023 року по 03 липня 2023 року. У розписці відповідач зазначив, що у разі прострочення платежу, згоден відшкодувати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначену в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України. Відповідно до деталізованого розрахунку штрафних санкцій: сума боргу 80 000,00 грн.; пеня за весь період заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ складає - 1 205,48 грн.; 365% річних - 8 800,00 грн.; втрати від інфляції - 0 грн.., а всього -90005,48 грн. Додатково, штраф у десятикратному розмірі від суми боргу, з розрахунку 80 000,00 грн.*10=800 000,00 грн., який позивач зменшує до 80 000,00 грн. У позові позивач вказує попередній розрахунок суми судових витрат: правова допомога - 3 000,00 грн., судовий збір - 1 700,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.20,21). Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 18 жовтня 2023 року (а.с.23). Позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано 20 жовтня 2022 року (а.с.24), про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку . Як встановлено судом, відповідачем [PERSON] 22 травня 2023 року підписано розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав від позивача [PERSON] на власні потреби кошти в сумі 80 000,00 грн. Вказану суму зобов`язався повернути до 22 червня 2023 року. В разі порушення зобов`язання в частині повернення кожної окремої суми коштів та/або повернення всієї суми до кінцевої дати, [PERSON] зобов`язався додатково сплатити суму неустойки, а саме: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначив в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України. У випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, додатково зобов`язався сплатити штраф в десятикратному розміру від суми боргу. Штраф, у зазначеному розмірі зобов`язався сплачувати, за кожні простроченні 30 календарних днів. Простроченням з виконання зобов`язання є нездійснення повернення всієї суми коштів в розмірі 80 000,00 грн. до 22 червня 2023 року. Підписавши розписку, відповідач засвідчив факт отримання ним грошових коштів в розмірі 80 000,00 грн. (а.с.10). Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув отримані від позивача кошти у розмірі 80 000,00 грн. в обумовлений у розписці від 22 травня 2023 року строк, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу за даною розпискою у розмірі 80 000,00 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку що позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми боргу за розпискою від 22 травня 2023 року у розмірі 80 000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення штрафу, пені, інфляційних втрат, 365 % річних з відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дані положення міститься у п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Тому, враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за період з 22 травня 2023 року до 03 липня 2023 року заявлених позивачем процентів, штрафних санкцій, пені, оскільки з 24 лютого 2022 та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення. Дане свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів, штрафних санкцій, пені, тому в цій частині суд дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом надати свої пояснення, заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань. У прохальній частині позову позивач просить судові витрати покласти на відповідача. За матеріалами справи, судові витрати полягають у сплаті позивачем судового збору в сумі 1 700,05 грн., що підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду бюджету України від 01 вересня 2023 року (а.с.17). Відповідно до положення ст.141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 80 000,00 грн., що становить 47,06% від заявленої позивачем суми - 170 005,48 грн. (80 000,00 х 100 : 170 005,48). Сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 800,04 грн. (1 700,05 х 47,06% :100). На підставі вище викладеного та

Outcome: partial