Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач ТОВ « Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за: - кредитним договором № 30290-01/2022 в розмірі 39870,00 гривень ; - кредитним договором № 2865085 в розмірі 96234,00 гривень ; - договором позики № 5325905 в розмірі 35380,00 гривень ; В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 31.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Інвеструм " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30290-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 31.01.2023 року ТОВ ФК " Інвеструм " на підставі договору-факторингу №31012023 передало право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 30290-01/2022 від 31.01.2022 року - ТОВ « Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів » . Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 39870 гривень, з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24870,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2865085. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 9.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 17.05.2023 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору-факторингу №17052023 передало право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 2865085 від 26.01.2022 року - ТОВ « Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів » . Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 96234 гривень, з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 76234 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 04.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю " Авентус Україна" [PERSON] було укладено договір позики № 5325905. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.19.06.2023 року ТОВ " Авентус Україна" на підставі договору-факторингу 19062023 передало право вимоги, в тому числі за договором позики № 5325905 від 04.01.2022 року - ТОВ « Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів » . Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 35380 гривень, з яких: 12200 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23180 грн. - сума заборгованості за відсотками Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. Ухвалою від 30 травня 2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження , без виклику сторін. Відзиву чи інших заперечень на позов не надійшло, про день та час розгляду справи відповідач повідомлена належним чином, про щшо свідчить розписка про отримання судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 31.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Інвеструм " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30290-01/2022. [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн на строк 30 днів, тобто до 01.03.2022 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 3,0% за добу. 26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2865085. [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн на строк 360 днів, з процентною ставкою в розмірі 1.99% за добу. 04.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю " Авентус Україна" та [PERSON] було укладено договір позики № 5325905. [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 12200 грн на строк 30 днів, тобто до 23.07.2021 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,90% за один день користування. Обґрунтовуючи вимоги, позивач надав суду кредитні договори, договіри позики , паспорт споживчого кредиту, у якому зазначена сума кредиту, строк кредитування та відсоткова ставка. Зобов`язання за договорами [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вище зазначена заборгованість. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст. 1054 ЦК України ) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом пункту 1 частини першої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Інвеструм ", Товариством з обмеженою відповідальністю " Авентус Україна" та [PERSON] укладено в електронній формі кредитні договори, на виконання яких на банківський рахунок відповідача перераховано кредити у розмірі: 1500,00, 12200,00 грн.. [PERSON] зобов`язався повернути кредит через 30 днів по кожному кредитному договору окремо та сплатити проценти за користування кредитом. Після закінчення строку [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. У подальшому право вимоги за вище вказаними кредитними договорами до [PERSON] було відступлено на підставі зазначених договорів факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» . Суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав зобов`язання за зазначеними договорами, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту: за кредитним договором № 30290-01/2022 - 15000,00 гривень; за кредитним договором № 5325905 - 12200,00 гривень , а тому в цій вимозі позов підлягає до задоволення повністю. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ст. 1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ст. 1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Суд, дослідивши кредитний договір № 30290-01/2022 та кредитний договір № 5325905, встановив, що умови договору, на яких ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін. При цьому вказані договори також містить окремі розділи, що регулюють відповідальність позичальника. Окрім цього, як слідує з наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ст. 1048 ЦК України. З наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України Відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за кожним кредитним договором. Нарахування відсотків позивачем не деталізовано. За умовами кредитного договору № 30290-01/2022 та кредитний договір № 5325905 сторони встановили строк кредитування - 30 днів , включаючи дату отримання та повернення позики. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов: - договору № 30290-01/2022 становить - 13500 грн. ( 15000/100 х3,0 х30 ) грн. за період з 31.01.2022 по 01.03.2022; - договору № 5325905 становить - 6954 грн. (12200/100 х1,90 х30) грн. за період з 04.01.2022 по 04.02.2022; Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. А тому, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договорм № 30290-01/2022 від 31.01.2022 року та кредитний договір № 5325905 від 04.01.2022 року підлягають до задоволення частково. Суд дослідивши кредитний договір № 2865085 від 26.01.2022 року прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. До позивача перейшло право вимоги за договором укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] . Сторони уклали кредитний договір при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість яка підлягає стягненню у сумі 96234 гривень. Судовий збір суд стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 83,91 %. ( 2684 х83,91 :100 )= 2252,14 гривень. На підставі виклаленого та

Outcome: partial