Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.12.2018 року станом на 01.08.2023 року у розмірі 183916,03 грн., що складає загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 11.12.2018 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.12.2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 80000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тим самим не виконала зобов`язання за вказаним договором. Станом на 30.04.2023 року прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором у відповідача сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.04.2023 року направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Ухвалою Бобринецького\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 05.12.2023\~року прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.57-58). Разом з позовом подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.44). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.165). 12.12.2023 року від представника відповідача адвоката Дончак Дмитра Михайловича до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог через безпідставність та недоведеність. В обґрунтування заперечень зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме Умови та правила обслуговування, на які посилається позивач, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір б/н від 11.12.2018 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Щодо анкети-заяви, підписаної відповідачем, то в ній процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, банк не мав права нараховувати відсотки. Але на сторінці 3 позовної заяви банк підтверджує, що на залишок простроченої заборгованості були нараховані проценти за ставкою 74,4% річних. На сторінці 5 позовної заяви банк підтверджує, що на залишок заборгованості нараховувалась неустойка у вигляді штрафів, та нараховувалися відсотки за ставкою 74,4% річних. В той же час, банк в своїй позовній заяві вказує на заборгованість в розмірі 183916,03 грн., зазначаючи що це тіло кредиту. Тобто, до суми тіла кредиту позивачем безпідставно додавалися відсотки за користування кредитом. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не відповідає умовам кредитного договору та не може бути доказом розміру заборгованості, оскільки не є первинним документом. Фактично банком не надано жодних доказів надання коштів в кредит та доказів конкретної суми кредиту (а.с.70-77). 14.12.2023 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг в\~електронній формі, умови якого позивачем були виконані. А тому, не вбачається підстав для застосування до спірних правовідносин висновків зроблених Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Крім того, виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 5.22. пункту 2 розділу другого Умов, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів по картці, яка є належним доказом заборгованості, всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 855497,20 грн. За весь час користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 1039413,23 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 183916,03 грн. (а.с.80-87). 18.12.2023 року від представника відповідача адвоката Дончак Дмитра Михайловича до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких зазначив, що відповідач, підписуючи анкету-заву, не ознайомлювалась з Умовами, і відповідно, не була ознайомлена з правилами користування мобільним додатком. Відповідач не отримувала ОТР-пароль, а отже і не могла користуватися мобільним додатком, і навіть не знала про його існування. Докази надсилання відповідачу ОТР-паролю в матеріалах справи відсутні. Звертає увагу суду на те, що позивач не повідомляв відповідача про зміну розміру її кредитного ліміту. Використовуючи виписку, надану позивачем разом із відповіддю на відзив, відповідачем проведено свій розрахунок, згідно якого всього за 2019-2023 роки банком було протиправно нараховано 123057,42 грн. процентів, при цьому проценти зараховувались в тіло кредиту, на яке потім знову нараховувались проценти, хоча умовами договору не передбачено нарахування процентів. Звертає увагу\~суду на\~те,\~що впорушення даної норми закону, позивач разом з відповіддю на відзив надіслав «виписку по рахунку», «довідку про наявність рахунку» та «видрук пуш-повідомлення з мобільного додатку». В той же час, позивач ані в позові, ані у відповіді на відзив, не повідомив причини, з яких він не зміг подати дані докази разом з позовною заявою, тому вказані документи являються неналежними доказами та не можуть бути прийняті судом до уваги (а.с.153-159). Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п.1.1 Статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк», погодженого Національним банком України 20.01.2022 року, АТ «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол №2-2018 від 31.10.2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариства «Універсал Банк» (а.с.42-43). Судом встановлено, що 11.12.2018\~року [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору, що підтверджується копією вказаної Анкети-заяви (а.с.17). Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомлена з вищезазначеними документами та отримала їх примірники у мобільному додатку. Окрім цього, відповідач беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, та з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. В пункті 6 Анкети-заяви відповідач просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. Також відповідач визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Відповідно до умов п.11 Анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.12.2018 року, вбачається, що станом на 01.08.2023\~року заборгованість за тілом кредиту становить 183916,03 грн. (а.с.7-16). Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви було також надано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank (а.с.18-30), Тарифи за чорною карткою monobank (а.с.31-32), Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank (а.с.33-35) та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.35 зворотній бік). Позивач посилався на те, що відповідач підтвердила в анкеті-заяві про свою згоду з Умовами і правилами банківських послуг на підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий їй на мобільний номер. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач підписала надані позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи за чорною карткою monobank. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження одержання відповідачем вказаних документів в електронному вигляді. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank та Тарифи за чорною карткою monobank, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідачки, надані в редакції, затвердженій протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, тоді як Анкета-заява була підписана відповідачем 11.12.2018 року, а тому суд вважає, що їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, що саме Умови та Тарифи, надані позивачем до позовної заяви, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Тарифи, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, який підписаний споживачем в електронному вигляді, також не\~є належним та допустимим доказом того, що між сторонами була досягнута домовленість про сплату позичальником процентів за користування наданими коштами з таких підстав. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20). Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Разом з\~відповіддю на\~відзив представником\~позивача було\~надано:\~виписку про\~рух коштів\~по картці\~ [PERSON] ,\~картка № [NUMBER] \~за період\~з 11.12.2018\~року по\~01.08.2023\~року (а.с.89-145);\~довідку про\~наявність рахунку\~від 13.12.2023\~року,\~відповідно до\~якої АТ\~«Універсал Банк»\~було відкрито\~відповідачу рахунок\~№ № [NUMBER] ,\~тип рахунку\~чорна картка,\~валюта рахунку\~ [NUMBER] ,\~термін дії\~до 10/24\~(а.с.146);\~довідку про\~розмір встановленого\~кредитного ліміту,\~згідно якої\~за карткою\~№ [NUMBER] \~ [PERSON] 11.12.2018\~року був\~встановлений кредитний\~ліміту розмірі\~5000\~грн.,\~який в\~подальшому було\~збільшено,\~останній раз\~07.10.2020\~року до\~80000\~грн.\~(а.с.147);зображення пуш-повідомлення з мобільного додатку (а.с.148). Що стосується доводів представника відповідача про недопустимість прийняття судом доказів, наданих позивачем до відповіді на відзив, суд зазначає наступне. Цивільне судочинство ґрунтується на засадах диспозитивності та змагальності, внаслідок чого за загальним правилом обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України). Отже, передбачений процесуальним законом обов`язок подання позивачем доказів разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України), не перешкоджає позивачу подати до суду додаткові докази на підтвердження своїх аргументів разом з відповіддю на відзив, оскільки тільки після отримання відзиву позивач має можливість визначитись із обставинами, які заперечує відповідач і які позивач має доказувати за більш високим стандартом доказування. До того ж право позивача подавати докази разом з відповіддю на відзив прямо передбачене ч.4 ст.179 ЦПК України. За таких обставин суд прийшов до висновку, що доводи представника відповідача про неприйняття доказів, наданих позивачем разом з відповіддю на відзив є необґрунтованими. Суд, перевіряючи надані позивачем розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів відповідача по картці встановив, що відповідач здійснювала витрати кредитних коштів та періодично вносила кошти на погашення кредиту. У виписці по рахунку станом на 01.08.2023 року вказана заборгованість у розмірі 183916,03 грн. З наданого позивачем\~розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по\~рахунку вбачається, що позивачем безпосередньо до загальної заборгованості по кредиту включалося та відповідно проводилося списання відсотків, а саме: 01.07.2019\~року списано відсотки у розмірі 2333,39 грн.; 01.08.2019 року у розмірі 1666,10 грн.; 01.09.2019 року у розмірі1642,44 грн.; 01.10.2019 року у розмірі1578,53 грн.; 01.11.2019 року у розмірі1706,09 грн.; 01.12.2019 року у розмірі1775,42 грн.; 01.01.2020 року у розмірі1790,75 грн.; 01.02.2020 року у розмірі1790,54 грн.; 01.03.2020 року у розмірі1643,94 грн.; 01.04.2020 року у розмірі1603,15 грн.; 01.05.2020 року у розмірі1597,59 грн.; 01.06.2020 року у розмірі1733,40 грн.; 01.07.2020 року у розмірі 1675,87 грн.; 01.08.2020 року у розмірі1753,69 грн.; 01.09.2020 року у розмірі1808,63 грн.; 01.10.2020 року у розмірі 1664,15 грн.; 01.11.2020 року у розмірі 1686,53 грн.; 01.12.2020 року у розмірі1592,82 грн.; 01.01.2021 року у розмірі1625,85 грн.; 01.02.2021 року у розмірі2134,33 грн.; 01.03.2021 року у розмірі2120,94 грн.; 01.04.2021 року у розмірі2525,19 грн.; 01.05.2021 року у розмірі2478,61 грн.; 01.06.2021 року у розмірі2819,09 грн.; 01.07.2021 року у розмірі 2939,17 грн.; 01.08.2021 року у розмірі2897,33 грн.; 01.09.2021 року у розмірі2862,37 грн.; 01.10.2021 року у розмірі3106,12 грн.; 01.11.2021 року у розмірі3560,21 грн.; 01.12.2021 року у розмірі3483,23 грн.; 01.01.2022 р. у розмірі 3787,26 грн.; 01.02.2022 року у розмірі3623,97 грн.; 01.03.2022 року у розмірі3498,60 грн.; 01.04.2022 року у розмірі4092,60 грн.; 01.05.2022 року у розмірі2141,86 грн.; 01.06.2022 року у розмірі2272,50 грн.; 01.07.2022 року у розмірі4359,89 грн.; 01.08.2022 року у розмірі4667,65 грн.; 01.09.2022 року у розмірі4829,00 грн.; 01.10.2022 року у розмірі4824,94 грн.; 01.11.2022 року у розмірі5142,72 грн.; 01.12.2022 року у розмірі5127,92 грн.; 01.01.2023 року у розмірі5460,34\~грн.;\~01.02.2023\~року у\~розмірі5632,7 грн. Загальна сума списаних відсотків за період з 01.07.2019 року по 01.02.2023 року становить 123057,42 грн. Оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем п.5.9 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank щодо нарахування відсотків на суму наданого кредиту за процентними ставками, зазначеним в Тарифах, суд вважає, що позивач безпідставно нарахував відсотки за користування кредитом та зараховував сплачені відповідачем кошти на погашення вказаних відсотків на загальну суму 123057,42 грн. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд прийшов до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з боржника суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 60858,61 грн., а отже заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 912,87 коп.

Outcome: partial