Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Представник позивачки адвокат Волошин А.В. звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути на користь позивачки: - з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») в рахунок відшкодування витрат, які пов`язані з лікуванням, матеріальну шкоду у розмірі 30050,03 грн. та 1502,50 грн. моральної шкоди; - з [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 248497,50 грн. Позов обґрунтовано тим, що 05.02.2022 приблизно о 17 годині 30 хвилин співвідповідач [PERSON] , керуючи належним [PERSON] автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Харкові, рухаючись по вул. Москалівській зі сторони станції «Новожанове», в напрямку вул. Молочної в Новобаварському районі на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на позивачку під час перетину проїзної частини по нерегульованому пішохідному переходу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому внутрішньої кісточки правої гомілки, перелому заднього краю правої великогомілкової кістки, перелому нижньої третини діафіза правої малогомілкової кістки із зсувом, підвивих правої стопи назад і назовні. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2023р. відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У зв`язку з отриманими травмами позивач була госпіталізована. Їй було проведено операцію, надано іншу медичну допомогу та призначено подальше лікування, внаслідок чого позивач понесла витрати у розмірі 30'050 грн. 03 коп. За даними офіційного сайту МТСБУ вищезазначений автомобіль «Daewoo Lanos» застрахований у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Полісом страхування цивільно-правової відповідальності забезпечена відповідальність осіб перед потерпілими за участі цього транспортного засобу. З урахуванням наявності договору страхування відповідальність у певних межах покладена як на особу, яка є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, так і на страхову компанію. Позивачка звернулася до страхової компанії для отримання страхового відшкодування, але відповіді не отримала. Крім того, позивачці було завдано моральну шкоду, оскільки вона до цього часу відчуває фізичний біль, страждає на безсоння, та депресію. Вона втратила можливість самостійно вести домашнє господарство, зокрема, готувати їжу, прибирати, прати тощо, та потребує для цього сторонньої допомоги. Також позивачка має складнощі у пересуванні на вулиці, має посттравматичні болі. У зв`язку з отриманими травмами вона змушена періодично звертатись за медичною допомогою до лікувальних закладів, до цього часу не може позбутись негативних спогадів, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Позивачка втратила впевненість у своїй захищеності та безпеці при переході автомобільних доріг, навіть на регульованих пішохідних переходах. Така вимушена зміна способу життя спричинила позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює у 250'000 грн. За правилами ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди сума у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 1502 грн. 50 коп. Тому зі співвідповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди сума у розмірі 248'497 грн. 50 коп., тобто різниця між оціненим позивачкою розміром моральної шкоди (250'000 грн.) та 1502 грн. 50 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Співвідповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тому суд розглянув справу за наявними доказами. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2023 у справі №639/1526/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним вироком, який набрав законної сили 11.10.2023р., встановлено, що 05.02.2022 приблизно о 17 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи належним [PERSON] технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. [NUMBER] , рухався зі швидкістю не більше 50 км/год по вулиці Москалівській зі сторони станції «Новожанове» у напрямку вулиці Молочної в Новобоварському районі м.Харкова та на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода [PERSON] під час перетину проїзної частини по пішохідному переходу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому внутрішньої кісточки правої гомілки, перелому заднього краю правої великогомілкової кістки, перелому нижньої третини діафіза правої малогомілкової кістки із зсувом, підвивих правої стопи назад і назовні. Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові від 19.12.2019 у справі №520/11429/17 Верховний Суд зазначив, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, у цій цивільній справі вищевказаний вирок суду від 30.05.2023р. має преюдиційне значення щодо дій співвідповідача [PERSON] під час обставин дорожньо-транспортної пригоди 05.02.2022р. А отже, є доведеним те, що діями співвідповідача [PERSON] позивачці [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження, як вони зазначені у вироку суду від 30.05.2023р. Як вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1933, позивачка в період з 07 лютого 2022 року по 19 лютого 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» у зв`язку з закритим уламковим переламом обох кісточок та заднього краю дистального метаепіфізу великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням з пошкодженням з пошкодженням дистального міжгомілкового синдесмозу з підвивіхом ступні до зовні; вираженим больовим синдромом. Згідно з копією вказаної виписки 09.02.2022р. позивачці була проведена операція - відкрита репозиція, металостеосинтез переламу внутрішньої та зовнішньої кісточок правого гомілковостопного суглобу платиною на гвинтах фірми «Інтерлок-ТТ». Також позивачці було призначено курс лікування в післяопераційному періоді: медикаментозний курс (блицеф, анальгін,проксіум, фленокс, дексалгін, актовегін), еластичне бинтування нижніх кінцівок, холод місцево, перев`язки післяопераційної рани. Як зазначено у вищевказаній виписці, права нижня кінцівка позивачки фіксована циркулярною полімерною пов`язкою; шви знято; хвора пересувається за допомогою милиць без навантаження на праву нижню кінцівку; у задовільному стані хвору виписано зі стаціонару на амбулаторне лікування; призначено явку до лікаря-травматолога; надано лікувальні та трудові рекомендації (спостереження у травматолога у поліклініці, ходьба за допомогою милиць без навантаження на праву нижню кінцівку 1 місяць, медикаментозне лікування: остеогенон протягом 3 місяців, ксарелто протягом 1 місяця). В матеріалах справи містяться копія рахунку-фактури №08/02/1161 від 08.02.202р., виданого ФОП [PERSON] , на оплату вартості набору імплантів для остеосинтезу у розмірі 18'300,00 грн., копія квитанції №ПН475 від 08.02.2022р. про сплату [PERSON] вищевказаної суми на підставі цього рахунку-фактури, копія розписки позивачки від 07.02.2022р. про зобов`язання повернути [PERSON] борг у розмірі 18'300,00 грн. в рахунок оплати за операцію, а також копія розписки [PERSON] про повернення йому позивачкою вказаної грошової суми. Ці докази підтверджують понесення позивачкою витрат у розмірі 18'300,00 грн. на лікування у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП 05.02.2022р. ушкодженнями здоров`я. Крім того, наданими стороною позивачки копіями фіскальних чеків підтверджується здійснення нею витрат на лікування, у тому числі, медикаментозні препарати, витратні матеріали, милиці, на загальну суму 10821,93 грн. у період з 08.02.2022р. по 19.02.2022р. Що стосується копій чеку на суму 600,00 грн. про оплату аналізу ПЛР (коронавірус SARS-CoV-2) та акту від 07.02.2022р. про надання Медичним центром «Діагностика плюс» послуг щодо цього аналізу, то позивачкою не обґрунтовано належність цих доказів до суті спору. Одна з наданих позивачкою копій чеку є абсолютно нечитабельною, тому не може бути прийнята в якості допустимого доказу. Отже, з урахуванням наведених обставин під час розгляду справи було підтверджено, що внаслідок ДТП 05.02.2022р. позивачці було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 29'121,93 грн. (18'300,00 грн. + 10'821,93 грн.) у зв`язку з понесенням нею витрат на лікування. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Положеннями ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Положеннями пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Проте, у даному випадку в матеріалах справи відсутні докази того, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час керування ним автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , коли сталася дорожньо-транспортна пригода, була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Наданий же стороною позивачки роздрукований з невідомого джерела текст з зазначенням реквізитів страховика (ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») та вищевказаного транспортного засобу не містить відомостей про наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо вищевказаного автомобілю та [PERSON] . Не є доказом цієї обставини і копія заяви позивачки від 01.02.2023р. на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної їй внаслідок ДТП 05.02.2022р. за участі автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Також не надано доказів отримання цієї заяви страховою компанією. Частиною другою ст.264 ЦПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Отже, оскільки вимога про відшкодування матеріальної шкоди заявлена позивачкою саме до страхової компанії, а до співвідповідача [PERSON] такої вимоги не заявлено, підстав для її задоволення немає. Крім того, судом встановлено, що позивачка зазнала фізичних та душевних моральних страждань внаслідок події ДТП та отриманих ушкоджень здоров`я. Це призвело до вимушених змін у звичному способі життя позивачки, яка була змушена пережити хірургічне втручання, налагоджувати життя у післяопераційний період, терпіти больові відчуття у зв`язку з отриманими травмами, а також переживати психологічний дискомфорт в результаті порушення почуття безпеки дорожнього руху та фізичний дискомфорт внаслідок обмеження можливості вільного пересування, особливо з урахуванням похилого віку позивачки, якій на час ДТП було 73 роки. З урахуванням всіх встановлених обставин справи суд вважає, що у даному випадку справедливим, розумним та пропорційним розміром відшкодування моральної шкоди є сума у 80'000,00 грн., яка підлягає стягненню зі співвідповідача [PERSON] , оскільки підстав для стягнення зі страхової компанії, як це встановлено судом, немає. При цьому суд враховує, що стороною позивачки не доведено, що вона страждає на безсоння та депресію внаслідок подій ДТП. Так, позивачкою не надано доказів, що вона зверталася за професійною медичною допомогою з цього приводу, отримувала відповідні консультації лікарів тощо. Також під час розгляду справи не було встановлено доказів на підтвердження того, що після лікування позивачка до цього часу потребує сторонньої допомоги у побуті. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Зі співвідповідача [PERSON] підлягає стягненню сума підтверджених судових витрат (судового збору), понесених позивачкою, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Щодо заяви представника співвідповідача [PERSON] про відсутність у представника позивача повноважень на подання позову, то вони є помилковими. Так, представник позивача адвокат Волошин А.В. надав копію договору №01-07/ВК про надання правничої допомоги, укладеного 01.07.2023р. між ним та позивачкою, а також ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 27.07.2023р. Підставою для оформлення ордеру зазначено договір, номер якого повністю співпадає з номером вищевказаного договору між адвокатом Волошиним А.В. та позивачкою. Що стосується дати договору, яка зазначена у ордері як «01.07.2027р.», то це є очевидною опискою.

Outcome: partial