Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Рожнівської сільської ради Косівського району, Івано-Франківської області про визначення місця проживання дітей. Вимоги позову обґрунтував тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними був укладений 15.10.2005 року у виконкомі Кобаківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . 16.12.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області. З позовними вимогами про розірвання шлюбу до Косівського районного суду Івано-Франківської області в 2014 році звернулася [PERSON] . Під час розірвання шлюбу в суді не розглядалися позовні вимоги стосовно місця проживання неповнолітніх дітей, так як [PERSON] зазначила в позовній заяві, що син буде проживати з батьком, а дочка [PERSON] з нею. Відповідно суд прийняв рішення тільки стосовно розірвання шлюбу. Відповідно до рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 року відповідачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу сторони однією сім`єю не проживали та не підтримували сімейні стосунки. Син [PERSON] залишився проживати з позивачем, а дочка [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . На той час спору відносно місця проживання неповнолітніх дітей не було. Проте, на цей момент, як стверджує позивач, виникла необхідність в законному порядку визначити місце проживання неповнолітніх дітей. В період з 2014 року по даний час син [PERSON] проживає з позивачем, а дочка з відповідачем. Як стверджує [PERSON] , син повністю перебуває його утриманні та проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . З того часу, як відповідач залишила проживати сина з позивачем, він повністю піклуюся про дитину, матеріально забезпечує його всім необхідним, дбає про його добробут та здоров`я, займається вихованням дитини, його духовним та фізичним розвитком, контролює навчальний процес, займається навчанням сина вдома, приймає активну участь в шкільних та класних заходах школи. Дитина повністю прихильна до [PERSON] , між ними довірливі стосунки. Син і в подальшому бажає проживати з позивачем. Дочка [PERSON] в період з 2014р. по даний час проживає з відповідачем, яка повністю її матеріально забезпечує, дбає про неї, займається її вихованням. Діти між собою спілкуються. Позивач стверджує, що при обстеженні умов проживання його сім`ї встановлено, що дитина проживає в задовільних умовах, має окрему кімнату, яка обладнана всім необхідним для проживання та навчання сина. В житловому будинку наявний запас продуктів. Дитина забезпечена одягом та взуттям по віку. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що проживає в житловому будинку, який успадкував за законом після смерті бабусі, [PERSON] . Займається веденням домашнього господарства. Працює по найму у людей та отримує доходи. По місцю проживання характеризується з позитивної сторони. Стверджує, що не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами. До кримінальної або адміністративної відповідальності не притягався, а тому своєю поведінкою не може зашкодити розвиткові дитини. З огляду на вище наведене, позивач [PERSON] ухвалити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним, батьком - [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , а дочку - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю- [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] . Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі. [PERSON] ствердив, що в 2014 році після розірвання шлюбу, між сторонами було досягнуто усної згоди, про те, що неповнолітній син [PERSON] проживатиме з батьком (позивачем), а неповнолітня дочка [PERSON] з матір`ю (відповідачем). Таким чином з 2014 року син [PERSON] постійно проживає, та знаходиться на повному утриманні батька. Матір [PERSON] жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не бере. Враховуючи ту ситуацію яка склалася в Україні, позивач [PERSON] вважає, що слід юридично оформити той факт, що він самостійно виховує та утримує сина, а також той факт, що син проживає з ним. Додатково ствердив, що це також і позиція сина [PERSON] , який вимагав від батька, щоб той якимось чином узаконив та юридично оформив його місце проживання. Також [PERSON] стверджував, що жодної повістки пов`язаною з мобілізацією не отримував, однак дійсно в Снятинському районі була ситуація коли його зупинили працівники РТЦК з метою вручення повістки, і після надання відповідних документів, [PERSON] відпустили. [PERSON] висловив занепокоєння, що у випадку вручення повістки про мобілізацію, його син залишиться один, що є незаконним в даному випадку, враховуючи той факт що і [PERSON] і його син [PERSON] тривалий час майже 10 років проживають лише удвох, та батько самостійно займається вихованням та утриманням сина. Відповідач [PERSON] щодо заявленого позову категорично заперечила. Ствердила, що дійсно після розірвання шлюбу, діти проживають порізно. Син [PERSON] з батьком, а дочка [PERSON] з нею. Така ситуація склалася виходячи з усних домовленостей, які існували на той час. Хоча після розірвання шлюбу, відповідач намагався позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки. Відповідач неодноразово зверталася в Службу у справах дітей, де було рекомендовано не розлучати дітей, і що такі мають проживати з матір`ю. Відповідач [PERSON] ствердила, що позивач шляхом пред`явлення цього позову, намагається уникнути мобілізації. Оскільки їй відомо, що в Снятинському районі його зупиняли працівники РТЦК. Крім того, в сільську раду телефонували для з`ясування дійсних обставин справи, а також того, чи дійсно син [PERSON] проживає з батьком. Відповідач [PERSON] ствердила, що син і так проживає з батьком, і цього цілком достатньо. [PERSON] категорично проти ухвалення судом рішення про визначення місця проживання дітей. Також [PERSON] ствердила, що вона спілкується з сином настільки наскільки це можливо. Син час від часу приходить в гості до неї, та спілкується зі своєю сестрою, та бабусею. Більше того, син [PERSON] стверджував, що хотів би частіше бачитись з матір`ю, однак переживає, щоб це не створювало зайвих неприємностей із батьком. [PERSON] ствердила, що вона офіційно працює, проживає разом із дочкою та матір`ю, у неї є всі необхідні умови для проживання сина, вона вітає сина з святами та днем народження, дарує подарунки. А тому твердження відповідача є дещо перекрученими в тій частині, що відповідач усунулася від виховання і утримання сина. Відповідач ствердила, що якщо син забажає, то він також може проживати разом із нею та сестрою, вона тільки рада цьому буде. Оскільки в будинку є всі необхідні умови для цього. Не заперечує, щоб син залишався на ночівлю. Проте обставини, коли син проживає з батьком склались з волі сторін ще давно, після розірвання шлюбу. І так просто всі вже звикли до такого розділеного проживання. У зв`язку з цим, [PERSON] повністю заперечила щодо задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , ствердив, що йому 15 років, і він вже близько десяти років проживає з лише батьком. Так склалися обставини. Коли батьки розлучилися, йому було десь шість років. І з того часу він залишився проживати з батьком. З матір`ю, і сестрою спілкується, приходить в гості до них, спілкується по телефону, та в школі з сестрою. Але відносини у них не такі близькі як хотілося б. Вважає, що таке є наслідком непорозуміння між батьками. [PERSON] вважав, що слід визначити офіційно його місце проживання з батьком, щоб це було оформлено юридично, оскільки зараз в країні такий час, коли батьку можуть вручити повістку, хоча фактично син [PERSON] знаходиться повністю на його утриманні та вихованні з 2014 року. Неповнолітня [PERSON] , ствердила що їй 14 років, в травні буде 15. Десь з 2014 року вона проживає з матір`ю та бабусею. Така ситуація склалася після того, як шлюб між батьками було розірвано, і вона з мамою переїхала жити до бабусі. [PERSON] ствердила, що її брат [PERSON] спілкується з нею, і з мамою, та бабусею, приходить до них в гості, вони вітаються зі святами, спілкуються у школі. Відносини між ними привітні, та добрі, але не настільки тісні, як хотілося б. Вважає, що причиною такого спілкування є непорозуміння між самими батьками. [PERSON] ствердила, що дійсно її брат [PERSON] тривалий час проживає з батьком, і батько про нього піклується. Вважає, що заявлення батьком даного позову обумовлене ситуацією яка склалася в країні з мобілізацією. Заяви та клопотання учасників справи. Третя особа без самостійних вимог, Служба у справах дітей Рожнівської сільської ради не забезпечила явку представника в судове засідання, однак подала письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі. У вирішенні спору, покладались на розсуд суду (а.с.32, 45). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.12.2023 року закрито витребувано висновок органу опіки та піклування щодо предмета спору, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Заслухавши учасників судового провадження, заслухавши думку неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії рішенні Косівського районного суду від 16.12.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Згідно з довідкою № 473 від 16.08.2023 року, виданою виконкомом Рожнівської сільської ради Косівського району, Івано-Франківської області, [PERSON] має у власності земельну ділянку, з якої утримує худобу і отримує дохід на проживання та харчування (а.с.14). Відповідно до довідки № 83 від 11.08.2023 року, виданої Кобаківським ліцеєм ім. Марка Черемшини, батько [PERSON] бере безпосередню участь у шкільному житті сина [PERSON] , цікавиться його навчанням, контактує з учителями (а.с.15). Згідно з копіями: довідки № 10002 від 15.06.2015 року, виданої виконкомом Кобаківської сільської ради, акту обстеження матеріально-побутових умов № 84 від 31.07.2023 року, відомості про забезпеченість житловою площею № 78 від 18.01.2016 року, довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 445 від 31.07.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином - [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17, 19-20). Відповідно до характеристики, виданої Рожнівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області № 28 від 22.08.2023 року, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, від сусідів і жителів села скарг не поступало, не конфліктний, спиртні напої на вживає, до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.18). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання неповнолітніх дітей», який затверджений рішенням виконавчого комітету Рожнівської сільської ради № 163 від 14.11.2023 року, комісія у справах дітей вирішила вважати за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] - з батьком, [PERSON] , [INFO] - з матір`ю (а.с.44-48). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача юридично визначити місце проживання неповнолітніх дітей. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 2, 3 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку. За час перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу, з врахування пояснень сторін, між ними було досягнуто усної згоди. Син [PERSON] залишився проживати з батьком ( [PERSON] ), а дочка [PERSON] з матір`ю ( [PERSON] ). В даній справі, між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дітей. Однак, суд звертає увагу, що обоє дітей [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , на дату звернення до суду з позовом досягли 15 та 14 років відповідно. Отже, в силу закону, діти сторін мають право вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків. Відтак суд не наділений повноваженнями визначати їх місце проживання. Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15, від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. З цих же підстав суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, оскільки висновок органу опіки та піклування суперечить вимогам чинного законодавства. Щодо розподілу судових витрат. За відсутності підстав для задоволення позову, понесені судові витрати не підлягають до відшкодування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed