Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму попередньої оплати за непоставлений товар в розмірі 45000,00 грн. Відповідач ухиляється від виконання договору купівлі-продажу, укладеного в усній формі та від повернення попередньої оплати, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати розмірі 45000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 11000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2022 р. між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір купівлі-продажу ноутбука ASUS ZenBook Duo 14 UX482EA-HY398W, згідно якого після оплати ним, протягом п`ятнадцяти днів відповідач доставить ноутбук. Згідно цього ж Договору покупець передав, а продавець прийняв попередню оплату у сумі 45000,00 грн. - в рахунок належного платежу за договором купівлі-продажу вказаного ноутбуку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Проте, свої зобов`язання щодо доставлення товару, відповідач не виконав, ноутбук не доставив, кошти не повернув. В зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. У вересні 2022 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено в усній формі договір купівлі-продажу ноутбука ASUS ZenBook Duo 14 UX482EA-HY398W. Як зазначає позивач, відповідно до умов домовленості, між ним та відповідачем, після здійснення оплати, відповідач зобов`язався протягом п`ятнадцяти днів доставити позивачу вказаний вище ноутбук. Відповідно платіжних доручень від 16 вересня 2022 року №P24A272003013D38036 та №P24A272005316D43380, було перераховано грошові кошти позивачем [PERSON] , о 07.03 год. 23000,00 грн., о 07.05 год. 22000,00 грн., в якості оплати за покупку ноутбуку ASUS ZenBook Duo 14 UX482EA-HY398W. Згідно вимоги від 01 серпня 2023 р., адресованої [PERSON] , [PERSON] вимагав повернути йому кошти, сплачені за ноутбук ASUS ZenBook Duo 14 UX482EA-HY398W, в сумі 45000,00 грн., з підстав того, що, вказаний ноутбук йому не був доставлений. Згідно ч. 1\~ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Положеннями ст.\~610\~та ст.\~611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що позивач у повному обсязі виконав свої обов`язки, перерахував відповідачу грошові кошти за ноутбук ASUS ZenBook Duo 14 UX482EA-HY398W, в сумі 45000,00 грн., а відповідач його не доставив позивачу, в обумовлені строки, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, відповідачем не представлено. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витра на правничу допомогу у розміні 11000,00 грн, суд приходить до наступного. Положеннями\~ст.59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3\~ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.ч.3,4\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5\~ст.137 ЦПК України\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6\~ст.137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір №2023/08-01 від 01.08.2023 р. між [PERSON] та адвокатом Смоль О.В. про надання правничої допомоги; Акти приймання-передачі наданих послуг від 01.08.2023 р. та від 11.10.2023 р., [PERSON] , адвокату Смоль О.В. перераховано грошові кошти в сумі 11000,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача, у частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,00 грн.

Outcome: partial