Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 28 січня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовська зроблено відповідний актовий запис № 12. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом останніх півтора року з чоловіком не підтримують сімейні відносини, мають різні інтереси та різні погляди на життя. Між сторонами втрачено почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Двоє старших синів вже повнолітні, малолітня дока [PERSON] проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. Позивач не вбачає за можливе зберігати шлюб та підтримувати в подальшому сімейні відносини з відповідачем, оскільки це суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року розгляд справи відкладено на 10 січня 2024 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 28 січня 1995 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовська, про що зроблено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28 січня 1995 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2014 року. Матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дочка та спору з приводу поділу спільного майна. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві вказала, що після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved