Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

03.04.2023 року [PERSON] , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , визнання протиправним та скасування зняття з реєстрації місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , від цього шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 29.05.2008 року [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, на підставі якого він придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ціною 300700,00 грн. Частину цієї суми складали особисті кошти покупця в розмірі 179 450,00 грн, а сума у розмірі 121250,00 грн - кредитні кошти. З метою придбання вказаного житла [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір споживчого кредиту №11352979000 від 29.05.2008 року, за умовами якого отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США, що в еквіваленті на момент отримання кредиту складало 121 250,00 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитом договором від 29.05.2008 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки №11352979000/3, за умовами якого предметом іпотеки є квартира адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана [PERSON] для проживання своєї сім`ї. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/485/16-ц від 26.04.2016 року за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , з останнього на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором. 13.05.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у вказаній цивільній справі було видано виконавчий лист №334/485/16ц, який перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському відділі Державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 16.01.2020 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжя були проведені електронні торги з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] . За результатами торгів вказана квартира була продана [PERSON] за суму у розмірі 415 431,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2022 року №334/3279/20 було відмовлено [PERSON] у визнанні [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою ( рішення набрало законної сили 21.12.2022 року). Вказаним рішенням встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є фактично позбавлення її права на житло, тобто виселенням її без надання іншого жилого приміщення. Спірна квартира придбана частково за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного жилого приміщення, тому виселення з такої квартири без надання іншого житлового приміщення відповідачі не підлягають. Вказаним рішенням, суди дійшли висновку, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] в силу положень ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку», не можуть бути виселені з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки спірна квартира, яка була предметом іпотеки, була придбана лише частково за кредитні кошти. Таким чином, на думку позивача, судами у вказаній справі фактично було підтверджено право [PERSON] та її малолітнього сина щодо користування спірною квартирою, та відповідно відсутність підстав для позбавлення їх такого права. Враховуючи, що у справі №334/3279/20 розглядався спір, пов`язаний з правом користування квартирою між тими самими сторонами, відповідно встановлені у вказаній справі обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді іншої справи, оскільки мають преюдиційний характер. Незважаючи на вказане рішення суду, 06.02.2023 року [PERSON] подав до відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зави про зняття з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири. На підставі поданих документів Департаментои реєстраційних послуг Запорізької міської ради 06.02.2023 року позивачів було знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Після цього, 24.02.2023 року [PERSON] було подано до суду позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення власника житла та осіб, які незаконно займають житлове приміщення, в якому він просить виселити [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Право позивачів щодо користування спірною квартирою набуте у законний спосіб, на момент подання цього позову не є припиненим та відповідно підлягає захисту у визначений спосіб у разі його порушення чи невизнання. Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України» набрав чинності 01.12.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1 вказаного закону дія цього закону не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування ним. Отже, реєстрація або зняття з реєстрації місця проживання (перебування) носить інформаційний характер та не є правовстановлюючим фактом, пов`язаним із правами на житлове приміщення. Виходячи з положень Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), для зняття з реєстрації місця проживання осіб за заявою власника житла не вимагається подання документів, які б свідчили про припинення (втрату, позбавлення) права користування житлом такими зареєстрованими особами. Таким чином, [PERSON] скористався відсутністю вимог щодо надання документів, які б свідчили про припинення (втрату, позбавлення) позивачів права користування спірною квартирою. При цьому [PERSON] було достовірно відомо рішення суду, яким фактично підтверджено право позивачів щодо користування квартирою та відмовлено у визнанні такими, що втратили таке право. 08.05.2023 року представником відповідача адвокатом Опанасенко Л. В. було подано відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вказує, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту. Відповідачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що встановлено неодноразово рішеннями судів. Але. судами не було встановлено право позивачів щодо довічного володіння і користування майном відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. У [PERSON] , як нового власника квартири не виникло обов`язку щодо забезпечення позивачів таким правом, що виключає можливість застосування положень ст. 398 ЦК України. Позивачі не пов`язані з відповідачем родинними відносинами, не є членами його сім`ї, між ними не укладалася жодний договір найму чи тимчасового користування житлом. Право користування житлом виникає та існує лише за наявності права власності на житлове приміщення, із припиненням права власності на житло, втрачається і право користування ним. Відповідач не має обов`язку забезпечувати позивача та/або членів його родини житлом. При цьому позивачі продовжують безкоштовно проживати в житловому приміщенні відповідача та систематично не сплачують рахунки за послуги ЖКГ. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК особам, яких виселяють із житлового приміщення, що є предметом іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Наразі у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та виселення. Поданий позивачем позов відповідач вважає способом затягування розгляду вказаного спору щодо їх виселення. Відповідач звертає увагу, що в порушення умов іпотечного договору [PERSON] здійснив реєстрацію своєї дружини та неповнолітнього сина під час підготовки до реалізації спірної квартири на прилюдних торгах, при цьому кредитний та іпотечний договір укладався зі згоди позивача. За витребуваною державним виконавцем довідкою з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.10.2019 року [PERSON] та її неповнолітній син не були зареєстровані у спірній квартирі, а містилася інформація про лише двох зареєстрованих осіб: [PERSON] та [PERSON] 13.12.2019 року на ДП «Сетам» було передано заявку на реалізацію спірної квартири з довідкою від 15.10.2019 року. Проте колишній власник квартири у порушення п. 2.4.6 договору іпотеки здійснив реєстрацію дружини та неповнолітнього сина. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/715/20 за позовом [PERSON] про визнання недійним електронних торгів продажу квартири, визнання недійсним акту державного акту виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електродних торгів та про скасування державної реєстрації права власності на квартиру встановлено, що до банківської установи про надання дозволу на реєстрацію осіб з членів родини [PERSON] не звертався. Також вказаним рішенням встановлено, що у чоловіка позивачки наявне майно та житлове приміщення для проживання родини. 11.05.2023 року представником Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради було подано відзив на позовну заяву. 06.02.2023 року до відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району звернувся власник квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] . Разом з заявою було подано документ, що підтверджує право власності на вказану квартиру, а саме: свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах від 05.02.2020 року №329. У зв`язку з цим,

Outcome: dismissed