Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

21 листопада 2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 684,00 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2023 року і до закінчення навчання або ж досягнення сином двадцяти трьох років (в залежності від того, яка подія настане раніше). В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~перебували у\~зареєстрованому шлюбі.\~06.10.2016\~року Ленінським\~районним судом\~міста Запоріжжя\~між ними\~був розірваний\~шлюб.\~Від спільного\~життя сторони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який на\~теперішній час\~є повнолітнім.\~В цьому\~році син\~вступив до\~Запорізького електротехнічного\~фахового коледжу\~Національного університету\~«Запорізька політехніка»\~на 1\~курс денної\~форми навчання,\~електротехнічне відділення,\~спеціальність -\~електроенергетика,\~електротехніка та\~електромеханіка,\~про що\~свідчить довідка\~із зазначеного\~навчального закладу\~№32/23.3\~від 23.08.2023.\~Термін навчання\~з 01.09.2023\~року по\~30.06.2026\~року.\~Син з\~25.02.2023\~року є\~повнолітнім,\~але мешкає\~з позивачем\~та знаходиться\~на її\~повному утриманні. Позивач працює\~реалізатором на\~ФОП [PERSON] \~і має\~невелику зарплатню,\~що становить\~мінімальну заробітну\~плату в\~Україні.\~Позивачем витрачаються\~значні кошти\~на утримання\~сина,\~що включає\~в себе:\~придбання одягу,\~продуктів харчування,\~придбання необхідних\~матеріалів та\~речей для\~навчання,\~забезпечення мережею\~Інтернет,\~сплата за\~побутові потреби,\~надання коштів\~на плату\~за проїзд,\~сплата комунальних\~послуг,\~ліки (так\~як не\~виключені випадки\~захворювання),\~предмети особистої\~гігієни для\~підлітка.\~Крім того,\~у зв?язку\~з російською\~збройною агресією\~проти України\~студентів тимчасово\~переведено на\~дистанційне навчання,\~що потребує\~додаткових витрат\~на технічне\~забезпечення навчання\~в режимі\~онлайн,\~а саме\~ноутбук,\~забезпечення мережею\~Інтернет,\~додаткові витрати\~на забезпечення\~мобільним зв`язком.\~Відповідач не\~надає сину\~матеріальної допомоги\~в добровільному\~порядку.\~До повноліття\~сина Відповідач\~також не\~хотів допомагати\~ані виховувати,\~ані матеріально\~забезпечувати дитину,\~ухилявся від\~свого обов`язку.\~Тому позивач\~вимушена була\~у 2018\~році подати\~до суду\~позовну заяву\~про стягнення\~аліментів з\~Відповідача у\~примусовому порядку,\~про що\~свідчить рішення\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя за\~№335/4727/18.\~Відповідач знаходиться\~у працездатному\~віці.\~З вересня\~2017\~року переїхав\~до міста\~Києва де\~знаходиться досі\~і де\~працює (неофіційно),\~але заресстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] (фактичну\~адресу мешкання\~відповідач приховує).\~За ці\~роки до\~міста Запоріжжя,\~де має\~власне житло\~не повернувся,\~тому позивач\~вважає що\~гроші на\~оренду житла\~у місті\~Києві,\~на особисті\~потреби і\~інше Відповідач\~має.\~Має у\~власності автомобіль.\~Крім того,\~дітей Відповідач\~більше не\~має,\~батьки його\~вже померли. Захворювань не має. Не дивлячись на це, вихованням сина не займався, його життям не цікавився і не цікавиться, допомагати сину не бажає. Просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Сума аліментів з безробітного може розраховуватися виходячи із середньої зарплати в даній місцевості, а саме в місті Києві. Середня заробітна плата визначається територіальними органами Державного комітету статистики України, що діє на підставі ЗУ «Про державну статистику». Станом на січень 2022 року по місту Києву становить 21 347,00 грн. У зв?язку з тим, що у позивача відсутня інформація щодо працевлаштування Відповідача та розміру його заробітку, але розміри заробітних плат у м. Києві значно вищі, розмір аліментів визначає на рівні мінімального рекомендованого розміру, а саме: за розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб (адже син повнолітній) і відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» станом на 01.01.2023 року він складає 2684,00 грн. Враховуючи те, що з Відповідача припинили відраховувати аліменти з березня 2023 року, а син ще отримував середню освіту у гімназії №31, то вважає за необхідне просити стягнення аліментів з 01 березня 2023 року. З березня місяця позивач намагалася знайти компроміси з Відповідачем щодо утримання сина, котрий ще отримував середню освіту, але це було марно. Ніякі доводи на Відповідача не діяли, він навіть по травень затримав виплату аліментів за вже існуючим виконавчим листом. На подачу позовної заяви до суду в березні не наважилася, так як по-перше, не розуміла чи буде син продовжувати навчання, і по-друге, тому що кожна заява до суду це кошти, які їй так потрібні для виховання та утримання сина. Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 04 грудня 2023 року позивачем до суду надано заяву про виправлення недоліків позовної заяви. 11.12.2023 року ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні, в яке викликано учасників справи. Визначено учасникам строк на подання заяв по суті спору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату,час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» та конверт, який повернувся на адресу суду 03.01.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 11.01.2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучі завчасно та належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» та конверт, який повернувся на адресу суду 03.01.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення судового засідання або проведення судового засідання без його участі не звертався, відзиву на позов не надав. Третя особа [PERSON] , будучі завчасно та належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення судового засідання або проведення судового засідання без його участі не звертався. Згідно ч.1 ст.280\~ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211\~ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Згідно ст. ст.12,13,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №139 (а.с.8). Повнолітній [PERSON] є студентом денної форми здобуття освіти у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький електротехнічний фаховий коледж НУ «Запорізька політехніка», в групі ЕПП 22 1/9 на електротехнічному відділенні за спеціальністю 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року, що підтверджується Довідкою №32/23.3 від 23 серпня 2023 року (а.с.10). У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, через денну форму навчання він не працює, доходів не отримує, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, при цьому має таку можливість, виходячи з того, що він є працездатною особою, інших утриманців не має, що не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує матеріальне становище позивача, яка має на утриманні сина, який навчається на денній формі навчання та через денну форму навчання ніде не працює, ніяких доходів не отримує. Також суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, доказів неможливості влаштуватися на роботу не надав. Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог. Враховуючи ту обставину, що повнолітній [PERSON] навчається, у зв`язку з денною формою навчання ніде не працює, власного доходу не має, перебуває на утриманні позивача, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 684,00 гривень щомісячно, починаючи з 01.03.2023 року і до закінчення навчання або ж досягнення сином двадцяти трьох років (в залежності від того, яка подія настане раніше). На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітньої дитини, яка навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до відповідача з проханням матеріального утримання або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо. Ухилення може виражатися в тому, що зобов`язана особа - відповідач приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), одержала вимогу про сплату аліментів, проте не виконала її та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти за минулий час, у межах визначеного законом строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах 1 та 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази вживання позивачем заходів щодо одержання від відповідача аліментів з 01 березня 2023 року до 21 листопада 2023 року (дати звернення з даним позовом до суду). Таким чином стороною позивача не доведено доказами в розумінні ст. 76-80 ЦПК України ухилення відповідача від утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з продовженням навчання у Запорізькому електротехнічному фаховому коледжі Національного університету «Запорізька політехніка», яке можливе лише в разі його обізнаності про наявність такої вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання за минулий час через недоведеність цих позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: partial