Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 34643,11 грн та судові витрати у розмірі 2684 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 05.05.2017 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору, після чого за допомогою ОТП підписав заяву № б/н від 03.02.2022 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 22.05.2023 року має заборгованість перед банком, яка становить 34643,11 грн та складається з: 37607,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7035,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 05.05.2017 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору (а.с. 35), після чого за допомогою ОТП підписав заяву № б/н від 03.02.2022 року (а.с. 36-40). Зі змісту вказаної анкети-заяви вбачається, що підписанням цієї анкети-заяви відповідач відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом та направленням повідомлення про одержання. Разом з цим анкета-заява не містить даних про конкретний тип кредитної картки, а Витяг з Тарифів, долучений позивачем до матеріалів справи, стосується різних видів кредитних карток та не містить підпису відповідача. При цьому, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які містяться в матеріалах даної справи також не містять підпису позичальника, тому вказані умови не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] від 05.05.2017 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 41). Проте, як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», в ньому відсутні відомості щодо ознайомлення відповідача саме з цим Витягом, що ставить під сумнів обізнаності відповідача з майбутніми умовами кредитного договору. При цьому суд зауважує, що у матеріалах позовної заяви відсутні відомості про те, яку саме картку відповідач [PERSON] бажає оформити на своє ім`я, а тому зазначений Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки у анкеті-заяві не конкретизовано тариф із запропонованих карток. Таким чином, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, а анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування та про тип кредитної карти. До позовної заяви долучений паспорт споживчого кредиту, що підписаний відповідачем 03.02.2022 року та який зберігає чинність і є актуальним до 03.02.2042 року (а.с. 36-40). Виходячи з положень статті 9 Закону України "Про споживче кредитування", паспорт є формою інформації, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для можливості ознайомлення з умовами кредитування. При цьому, клієнту банку може бути запропоновано декілька паспортів споживчого кредиту, які він зобов`язаний підписати. Підписання паспорту споживчого кредиту не дає підстав вважати його дані частиною умов кредитного договору. Підписання паспорту споживчого кредиту має значення лише для випадків, передбачених частиною 12 статті 9 зазначеного Закону. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідачу була видана наступна кредитна картка: 03.02.2022 року - № [NUMBER] терміном дії до 01/26 (а.с. 22). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 03.02.2022 року, кредитний ліміт станом на 19.09.2022 становив 27139,70 грн, та 03.01.2023 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (а.с. 21). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, яка станом на 22.05.2023 року становить 34643,11 грн та складається з: 37607,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7035,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-9). Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував її тим, що 05.05.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати, відсотків за користування кредитом, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів. Суд зазначає, що, вирішуючи спір, він керується наданими у справі доказами, які логічно мають вказувати на зміст правовідносин сторін. За змістом частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, які на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом. Отже, звертаючись до суду, позивач має довести суму виданого кредиту, а також інші складові кредитних правовідносин (розмір процентної ставки, умови відповідальності позичальника тощо). Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності належних доказів, суд робить висновок про недоведеність позовних вимог (повністю або в частині). Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, однак вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 05.05.2017 року у розмірі 27607,71 грн - заборгованість за тілом кредиту. Поряд з цим, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків з наведених вище мотивів, ураховуючи, що в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Подібні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 24.07.2023 року (а.с. 50), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2684 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2138,89 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 27607,71 грн*2684 грн./34643,11 грн). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial