Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові, що 17.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №7104614685. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, з якими [PERSON] ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив йому грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням цін договору та розміру заборгованостей позичальників. 02.12.2022 р. між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, в обсязі і на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру права вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 р. Реєстру прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги з [PERSON] в сумі 17403,36 грн., з яких: 6960,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10441,76 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №7104614685 від 17.03.2020 року, яка станом на 31.10.2023 р. складає 17403,36 грн., а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення, судова повістка була вручена 28.12.2023 р. Відзив від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Предметом спору в даному провадженні є договірні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 17.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №7104614685. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, з якими відповідач ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір) складають єдиний кредитний договір (а.с. 5-7, 9). Згідно копії повідомлення про відступлення прав вимог від 17.03.2020 р., відповідач був повідомлений та згоден з подальшим відступленням права вимоги за кредитним договором №7104614685 на користь АТ «Таскомбанк», одночасно зобов`язавшись виконувати свої зобов`язання по кредитному договору №7104614685 від 17.03.2020 року, на користь АТ «Таскомбанк» та здійснювати на його рахунок переказ грошових коштів (а.с. 8). Відповідно до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив йому грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням цін договору та розміру заборгованостей позичальників (а.с. 15-16). Через невиконання відповідачем умов договору, 02.12.2022 р. між АТ «Таскомбанк» ТОВ та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, в обсязі і на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги(а.с. 17-19, 21). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру права вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с. 20). Представник позивача вказав, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором №7104614685 від 17.03.2020 року, відповідач [PERSON] станом на 31.10.2023 р. має заборгованість, в розмірі 17403,36 грн., з яких: 6960,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,64 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10441,76 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 14). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за їх користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх обов`язків за договором в строки, передбачені Кредитним договором. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 129 Конституції України регламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд розглядає справу на основі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно з витягом з реєстру боржників, наданих позивачем, взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором відповідач не виконав, не здійснивши жодного платежу, у зв`язку з чим виникла заборгованість. У матеріалах справи також відсутні будь-які об`єктивні дані, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов`язання за даним правочином, відповідач не виконав зобов`язання у строк, що є порушенням зобов`язання, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. На день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача, який просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved