Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , у якому зазначила, що 18.07.2015 року між ними був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лохвицького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 86. Від подружнього життя дітей не мають. Просить розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки припинені, у зв`язку тривалими непорозуміннями та різними поглядами на сімейне життя. На даний час шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.11.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання (а.с. 13). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). Відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 16-17, 18). За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лохвицького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 86 (а.с. 4). Причиною припинення шлюбних стосунків є діаметрально протилежні погляди на шлюб. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено. Спору щодо нажитого в шлюбі майна сторони не заявляли. Згідно п. 10 роз`яснень ППВС України № 378 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. За такого, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved