Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

1.Позиція позивача. 02 серпня 2023 року [PERSON] подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради «про позбавлення батьківських прав». Згідно до змісту позовних вимог позивач просить: -позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що є підставою для внесення змін до актових записів про народження; -судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1073,60 гривень покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. З 25 листопада 2000 року по 14 серпня 2020 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від вказаного шлюбу мають трьох спільних дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року між подружжям були фактично припиненні шлюбно-сімейні відносини, сторони стали мешкати окремо. Підставами для розірвання шлюбу стало регулярне зловживання [PERSON] спиртними напоями, ведення аморального способу життя, постійні сварки з питань розподілу обов`язків в сім`ї та принципів виховання і догляду дітей. 27 серпня 2019 року Розпорядженням адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради № 108-р, було визначено місце проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] з батьком - [PERSON] . На підставі виконавчого листа № 208/5833/19 від 14.12.2020 року, виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетрновської області у примусовому порядку в межах ВП № [NUMBER] з [PERSON] стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно. Станом на 03.05.2023 року розмір заборгованості по аліментам складав 88635,74 грн. 20.09.2019 року [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків). Судом розглядаються матеріали про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, справа № 208/6273/23. З 13 серпня 2019 року [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, вона самоусунулась від виховання своїх трьох синів. З серпня 2019 року по серпень 2023 року, за чотири роки, відповідачка жодного разу не навідалась до синів, не зателефонувала, не привітала на дні народження чи будь-які інші свята. [PERSON] не виявляє батьківського піклування та ухиляється від виконання свої обов`язків по вихованню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що проявляться у наступному: не турбується про синів, не забезпечує їх інтереси, що є предметом основної турботи та основним обов`язком батьків, не забезпечує достатнім рівнем життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не утримувала синів у добровільному порядку, а під час примусового стягнення аліментів має заборгованість у розмірі більше 88000,00 грн. Впродовж останніх чотирьох років позивач повністю несе одноособово обов`язок по піклуванню, отриманню, розвитку та забезпеченню інтересів дітей. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подала. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавала. 3.Позиція третьої особи. Третя особа, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради подали до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Просять розглядати справу без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/648 та найкращих інтересів дитини, згідно до якого позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним, так як мати дітей з ними не спілкується, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх виховання та утримання, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. 4.Процесуальні питання, заяви і клопотання. 02 серпня 2023 року позивач [PERSON] подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради «про позбавлення батьківських прав» (а.с. 2-8). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2023 року цивільну справу № 208/7133/23 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 46). 03 серпня 2023 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 47). 22 серпня 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради - Пелипас Г. щодо направлення на їх адресу копії матеріалів справи, справу розглядати за відсутності їх представника (а.с. 55). 31 серпня 2023 року позивач [PERSON] подав до суду клопотання про витребування доказі (а.с. 65). Згідно до вимог просить витребувати у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року клопотання позивача [PERSON] задоволено (а.с. 67-68). 14 вересня 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради - Пелипас Г. щодо розгляду справи за відсутності їх представника (а.с. 70). 23 листопада 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради - Пелипас Г., у якому просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/648 та найкращих інтересів дитини (а.с. 86-87). 27 листопада 2023 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду (а.с. 88). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 91-92). 06 грудня 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради - Пелипас Г., у якому просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника з урахуванням висновку від 16.11.2023 року №8вих-20/648 та найкращих інтересів дитини (а.с. 94). 13 грудня 2023 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить розмітити оголошення на сайті щодо виклику відповідача (а.с. 99). 13 грудня 2023 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить розгляд спраив проводити за його відсутності (а.с. 100). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Як встановлено судом, предметом спору є - позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 25 листопада 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 710 (а.с. 14). [PERSON] , народився [INFO] , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 07 червня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 193. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у графі «батько» зазначено - « [PERSON] », у графі «мати» зазначено - « [PERSON] » (а.с. 15). [PERSON] , народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 517. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у графі «батько» зазначено - « [PERSON] », у графі «мати» зазначено - « [PERSON] » (а.с. 16). [PERSON] , народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 26 січня 2016 року зроблено відповідний актовий запис № 54. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у графі «батько» зазначено - « [PERSON] », у графі «мати» зазначено - « [PERSON] » (а.с. 17). 14 липня 2016 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 18-25). Розпорядженням № 108-р від 27.08.2019 року, виданого Адміністрацією Заводського району Кам`янською міською радою визначено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до акту № 174 проживання без реєстрації від 19 травня 2023 року, виданого Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут», за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 27). Згідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2020 року, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у мсті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин-Олійник Анною Олегівною щодо примусового виконання виконавчого листа № 208/5833/19 від 14.12.2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів (а.с. 28 на звороті). Згідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, де боржником є [PERSON] встановлено, що станом на 03.05.2023 року заборгованість складає 88635,74 грн. (а.с. 29-30). Відповідно до листа Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області встановлено, що відносно [PERSON] складено протокол за невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей за чт. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 31). Згідно до висновку за фактом звернення [PERSON] ЖЄО № 14370 від 03.08.2019 року, інспектором ювенальної превенції сектору превенції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перевірку щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с. 33). Згідно до характеристики [PERSON] , [INFO], виданої представниками Ліцею № 7, зарекомендував себе як хороший учень. Батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сину, цікавиться його навчальними успіхами та досягненнями. Матір, [PERSON] , після переходу дитини до середньої школи жодного разу не спілкувалась з класним керівником, батьківські збори не відвідувала (а.с. 36). Згідно до довідки та грамот [PERSON] тренується у відділені боксу в комунальному закладі «Дитячо-юнацькій спортивній школі № 2» Кам`янської міської ради (а.с. 37-42). Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої представниками Комунального закладу «Ліцей № 7», батько, бабуся та дідусь постійно цікавляться його успіхами у навчанні та досягненнями у спорті. Мати хлопчика ніколи до школи не приходила і не цікавилась шкільним життям дитини (а.с .43). Згідно до довідки та диплому, [PERSON] займається у секції карате «Кам`янської міської федерації традиційного карате-до» м. Кам`янське (а.с. 44-45). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (стаття 153, частини перша-третя статті 157 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст.157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23 червня 2009 року у графі «батько» зазначений [PERSON] , у графі «мати» зазначено [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 січня 2016 року у графі «батько» зазначений [PERSON] , у графі «мати» зазначено [PERSON] . Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як встановлено [PERSON] , відносно своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки, не приділяла належної уваги вихованню, продовжує ухилятися від своїх батьківських обов`язків, не цікавиться їх життям. Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим представником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Литвин-Олійник А.О., станом на 03.05.2023 рік боржник [PERSON] має сукупну заборгованість у розмірі 88635,74 гривень. При вирішенні судом позову щодо питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні, захист інтересів дитини. [PERSON] з власної ініціативи самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у житті дітей свідомо не приймає, аліменти у повному обсязі не сплачує, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Отже ухилення від виконання своїх обов`язків [PERSON] по відношенню до своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з врахуванням встановлених фактичних обставин, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до синів [PERSON] та [PERSON] , так як в ході судового розгляду встановлено та підтверджено доказами, наявність її винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, що полягло у несплаті аліментів на утримання дітей, не спілкуванні із синами, відсутність прояву її участі як матері у вихованні, забезпеченні, розвитку життя дітей. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 1181944470 (а.с. 1). Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved