Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Управління охорони здоров`я Луцької міської ради через свого представника звернулось до суду із вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним. Особі було призначено опікуна [PERSON] , [INFO] . Строк дії вказаного рішення становить два роки, наразі виникла необхідність його продовження у встановленому законом порядку. [PERSON] є особою з інвалідністю І-Б групи, надалі страждає на психічне захворювання та потребує постійного стороннього догляду, оскільки позбавлений здатності контролювати свої дії та усвідомлювати їх значення. Покликаючись на викладені обставини, заявник просить суд продовжити строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною та встановити над нею опіку з призначенням опікуна. Ухвалою суду від 29 червня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу на час виконання якої провадження було зупинено. Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року провадження у справі було поновлено. У зв`язку з надходженням до суду подання заявника про призначення в якості опікуна сина недієздатного [PERSON] (попередній опікун [PERSON] не може виконувати обов`язки опікуна за станом здоров`я), його було залучено до участі у справі як заінтересовану особу ухвалою суду від 12 грудня 2023 року. Представник заявника в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити заяву у повному обсязі та призначити його опікуном недієздатного. [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала вимоги та просила призначити опікуном недієздатного чоловіка її сина - [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року (справа №161/7000/21) [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (ч. 7 ст. 300 ЦПК України). Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч. 8 ст. 300 ЦПК України). Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 377 від 24 листопада 2023 2023 року Волинської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі змішаної (кірково-підкіркової) судинної деменції. Внаслідок цього, особа не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За станом здоров`я потребує стороннього догляду (а.с.49). Таким чином, обставини, які стали підставою для визнання [PERSON] недієздатним на даний час продовжують існувати, при цьому стан його психічного здоров`я у порівнянні з 2021 роком не покращився, внаслідок чого останній продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За наведених обставин, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною слід задовольнити. Щодо призначення особі нового опікуна, а саме сина недієздатного, суду зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради від 14 серпня 2023 року (а.с.14-16), попередній опікун [PERSON] не може виконувати функції опікуна у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я, що стверджується відповідною заявою особи про звільнення її від обов`язків опікуна (а.с.32). Згідно виписки з амбулаторної карти хворого (а.с.33), [PERSON] , [INFO] , має діагноз «гіпертонія ускладнена», «атеросклеротична серцево-судинна хвороба як така. Остеохондроз хребта Рак ендометрію». Крім того, особа є інвалідом ІІІ групи (довічно, а.с.34-35). Заявник просить призначити опікуном недієздатного його сина [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. За змістом ч. 1 ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Аналізуючи наведені норми права, суд приходить до висновку, що інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. Нормативне регулювання інституту опіки побудоване таким чином, щоб забезпечити постійний (безперервний) контроль особистих і майнових прав та інтересів неповнолітніх і повнолітніх осіб (недієздатних осіб), тобто у разі звільнення опікуна від здійснення його повноважень, особа, не залишається без опіки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність звільнення опікуна [PERSON] від повноважень опікуна. Водночас, для забезпечення прав та інтересів [PERSON] суд має одночасно розглянути питання про призначення нового опікуна. Відповідно до заяви [PERSON] на адресу Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, останній виявив бажання стати новим опікуном батька (а.с.17). Перешкод для призначення його опікуном за вимогами ст. 64 ЦК України судом не встановлено. Згідно наданих матеріалів та подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради він проживає разом з батьком та матір`ю (а.с.24) здійснює піклування, лікування, догляд за батьком та матір`ю, забезпечує належні побутові умови. Умови проживання майбутнього опікуна та недієздатної особи вивчені, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.36). Медичних протипоказань для призначення [PERSON] опікуном не виявлено (а.с.25), за обліками МВС України до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.26), ознайомлений з правами та обов`язками опікуна, бажає та має можливість бути опікуном [PERSON] . Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: approved