Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності подружжя мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 10 січня 2014 року і до травня 2018 року вона та відповідач, [PERSON] , проживали однією сім`єю, проте шлюб між ними не був зареєстрований. Між сторонами тривали спільні взаємні стосунки, які ґрунтувалися на засадах почуттів та шлюбних відносин. [INFO] в них народився син, [PERSON] . Позивачка стверджує, що вони разом проживали, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, купували майно в інтересах сім`ї. Так, за час спільного проживання, ними за спільні кошти, було придбано транспортні засоби: ВАЗ-2101, 1982 року випуску, Opel Combo 1,7 D (S93P) та Daewoo Nexia l,5i 16V (KLETN) Nexia ND 16 5 MT, 2012 року випуску. За їх спільною згодою право власності на спірне майно було зареєстровано за [PERSON] . Враховуючи те, що з травня 2018 року відповідач проживає окремо та користується автомобілями без її згоди, добровільно поділити вказані транспортні засоби не вдалось, тому виникла необхідність звернутись до суду з позовом про поділ майна подружжя та у порядку поділу майна стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини указаних автомобілів у розмірі 95 365 грн. 25.10.2021 року від представника позивачки , адвоката Бойко З.С. поступила заява про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог за вимогами якої просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 10 січня 2014 року по травень 2018 року. Визнати спільною сумісною власністю сторін в справі транспортні засоби: ВАЗ-2101 1198, 1972 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; Opel Combo 1248, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; BA3-21013 1200, 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; VIPER MX 200R 200, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; та Daewoo Nexia 1498, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів: ВАЗ-2101 1198, 1972 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; Opel Combo 1248, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; ВАЗ-21013 1200, 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; VIPER MX 200R 200, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; та Daewoo Nexia 1498, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 115 399 грн. А також стягнути із відповідача в справі понесені позивачкою судові витрати. Позивачка в справі [PERSON] , що брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснила суду, що з січня 2014 року і до травня 2018 року вона проживала разом із відповідачем в справі, [PERSON] однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син, [PERSON] . На час початку їх спільного проживання в неї був в користуванні транспортний засіб автомобіль «Калина», який відповідач вмовив її продати а за виручені кошти погасив своє кредитне зобов`язання, по випраті кредиту за автомобіль Daewoo Nexia 2012 року випуску. Окрім того за переіод їх спільного проживання ними за спільні кошти, також було придбано інші транспортні засоби, а зокрема: ВАЗ-2101 1198, Opel Combo; [NUMBER] ; VIPER MX 200R 200, 2013 року випуску, та Daewoo Nexia а тому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати вказані ТЗ спільною сумісною власністю та стягнути в її користь частину їх вартості, що в загальному складає 115 399 грн. Відповідач в справі [PERSON] вимоги позову [PERSON] не визнав, суду пояснив, що із позивачкою з початку 2014 року він зустрічався , не заперечив, що між ними були близькі відносини та у серпні 2015 року остання народила сина. [PERSON] час від часу приходила до нього, в господарство його батьків, однак фактично вони спільно не проживали сім`єю, не вели спільного господарства, не оплачували комунальних послуг, спільних коштів на придбання майна також не витрачали, не мали спільного бюджету та його розподілу. Позивачка не була зареєстрована в м.Косів Косівського району Івано- Франківської області. Звертає увагу, що позивачка не мала заробітків та взагалі не брала ніякої участі в придбанні ним будь-якого майна в тому числі і транспортних засобів. Автомобіль Daewoo Nexia 1498, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований на праві власності за ним ще до моменту його з позивачкою знайомства. Жодні транспортні засоби не були придбані за участі і кошти [PERSON] . Що стосується транспортного засобу Opel Combo 1248, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , то такий формально був зареєстрований на його ім`я, оскільки фактично придбаний його знайомим [PERSON] у [PERSON] . Вказаний ТЗ в його користуванні взагалі не був, і тим більше а ні його кошти, а ні кошти позивачки на його придбання не використовувались. Просить в позові відмовити. Суд вислухавши сторони в справі та позицію їх представників, заслухавши в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , та вивчивши матеріали справи вважає вимоги позову такими, що не підлягають до задоволення виходячи із наступного: У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В підтвердження заявлених позовних вимог позивачка посилається на той факт, що в них із відповідачем в справі, народився син, [PERSON] [INFO] , підтвердженням чого є свідоцтво про народження (а.с.9 зв.) а також надала суду копію свідоцтва про їх із відповідачем вінчання від 26.01.2014 року (а.с.9) та висновки експертного дослідження за №№ 12, 13, 14 від 22.05.2019 року (а.с.12-20) про визначення середньої ринкової вартості транспортних засобів : ВАЗ 2101. 1982 року випуску - 11649,70 грн, Daewoo Nexia 1.5і 16V (KLETN) 2012 року випуску -107398,40 грн та Opel Combo 1.7D 2002 року випуску - 71683,00 грн В підтвердження заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог (а.с.156-158 т.1) представником позивачки, адвокатом Бойко З.С. долучено до матеріалів справи висновок експерта №СЕ-19/112-21/8805-АВ від 19.10.2021 року (а.с.164-170 т.1 ) яким визначено середню ринкову ціну автомобіля Daewoo Nexia 2012 року випуску - 109560,00 грн.; висновок експерта № СЕ-19/112-21/8804-АВ від 19.10.2021 р (а.с.171-175 т.1) яким визначено ринкову вартість автомобіля ВАЗ -21013 1986 року випуску- 12110,00 нпе; висновок експерта №СЕ-19/112-21/8807-АВ від 19.10.2021р (а.с.178-193 т.1) яким визначено ринкову вартість автомобіля Opel Combo 2006 року випуску - 84010 грн .; висновок експерта №СЕ-19/112-21/8806-АВ від 19.10.2021р (а.с.197-201 т.1) яким визначено ринкову вартість колісного ТЗ VIPER MX 200R 200, 2013 року випуску ринкова вартість якого складає 17218,04 грн .; висновок експерта №СЕ-19/112-21/8803-АВ від 19.10.2021р (а.с.206-210 т.1) яким визначено ринкову вартість автомобіля ВАЗ 2101 1972 р.в. - 7900 грн . Окрім вказаних письмових доказів позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження факту, що саме в період з 10 січня 2014 року по травень 2018 року вони з відповідачем вели спільне господарство, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг тощо. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не змогла надати конкретних пояснень та безспірних доказів в підтвердження факту наявності між нею та відповідачем в справі взаємних прав та обов`язків, також не надала пояснень та належних доказів щодо реальності сімейних відносин між нею та відповідачем в справі, як і не змогла надати а ні пояснень, а ні інших доказів, свідчень свідків, в тому числі і письмових по факту придбання транспортних засобів вказаних нею у позовній заяві на компенсацію яких в частині вона претендує, як спільної сумісної власності подружжя. Також позичка не змогла надати відповіді за яку саме суму грошей було придбано вказані транспортні засоби, коли саме , за яких умов і в кого а також не надала доказів на підтвердження факту походження сум коштів на такі придбання. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являвся власником автомобіля Opel Combo 1248, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який він продав [PERSON] за 3000 доларів США. При цьому [PERSON] , маючи багато зареєстрованих автомобілів на праві власності попросив свого знайомого [PERSON] щоб він зареєстрував на себе автомобіль, але грошові кошти за купівлю автомобіля були саме [PERSON] , який із ним особисто проводив розрахунок та якому він і передав автомобіль та ключі від автомобіля. [PERSON] не знав всіх деталей продажу, оскільки як власник був лише формальним. Як відомо, через незначний проміжок часу його автомобіль надалі був [PERSON] перепроданий в м.Косів [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що він придбав у [PERSON] транспортний засіб - автомобіль Opel Combo 1248, 2006 року випуску, який формально записав на [PERSON] , за його на це згоди, та в дальнійшому продав цей автомобіль [PERSON] . Вказаний автомобіль у фактичному користуванні [PERSON] ніколи не був, сам автомобіль та ключі від нього з часу його покупки, тобто з кінця травня - початку червня 2016 року знаходились в нього вдома, та він після придбання, провівши косметичний ремонт, в термін до 2-х місяців продав вказаний ТЗ [PERSON] , мешканцю м.Косів, який ним користувався і надалі зареєстрував на право власності. Окрім того стверджує, що відразу ж з моменту покупки вказаного автомобіля він його виставив на продаж через сайт «Авторіа». Всі дані про цей продаж збережені на його особистій сторінці користувача у відповідній історії інтернет- ресурсу. Так як на ньому було зареєстровано декілька автомобілів, то він попросив, щоб на праві власності цей автомобіль зареєстрував його знайомий [PERSON] , на що останній надав свою згоду. Фактично а ні [PERSON] а ні позивачка в справі не мали взагалі до вказаного автомобіля ніякого відношення. Посилання позивачки на той факт, що в її користуванні на момент початку спільного проживання із відповідачем був в користуванні автомобіль «Калина», який відповідач за її згоди продав а за виручені кошти погасив свої кредитні зобов`язання, спростовано долученими відповідачем письмовими доказами, а саме: із долученого до матеріалів справи копії кредитного договору №1727.10.00.2102 від 11.10.2013 року вбачається, що [PERSON] , отримав кредит в сумі 67664,43 грн для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу Daewoo Nexia 1498, 2012 року випуску. Відповідно до довідки АК «Кредо Банк» за № 52-10072бт/21 від 31.12.2021 року (а.с.51-53 т.2) вбачається. що 26.09.2014 року позичальник [PERSON] повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором №1727.10.00.2102 від 11.10.2013 року. А відтак посилання позивачки на той факт , що відповідачем використано її кошти на погашення кредитного зобов`язання на придбання останнім автомобіля Daewoo Nexia 1498, 2012 року випуску є голослівним та нічим не підтвердженими. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже наведена судова практика свідчить про те, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись з даним позовом позивачем [PERSON] не надано належних та достовірних доказів про те, що вона з 10 січня 2014 року по травень 2018 року з відповідачем в справі проживала однією сім`єю, вела спільне господарство, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг тощо. Факт народження в сторін сина, [PERSON] [INFO] , сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні поняттю сім`я, а тому не є правовою підставою для задоволення позову в цій частині. У справі № 522/25049/16-ц Верховний Суд зазначив, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Другим важливим елементом поділу майна, набутого у період фактичних шлюбних відносин є необхідність доведення, що майно, яке є предметом поділу, дійсно було придбане в результаті спільної праці, тобто за рахунок спільних трудових зусиль. З метою з`ясування цих обставин суди встановлюють час придбання майна, щодо якого заявлено вимогу про поділ, джерела набуття, тобто, грошові кошти, за які таке майно було придбане, а також мету, для визначення правового статусу майна, як можливого об`єкта спільної сумісної власності. Також, Верховний Суд відзначив, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святах, пересилання один одному коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, усталені відносини, які притаманні подружжю. (Постанова ВС від 28.08.2019 року по справі №588/350/15-ц). Один з останніх правових висновків з даного спору викладено у постанові ВС від 30.11.2022 по справі № 757/23617/15-ц, де вказано : «самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших ознак не можуть свідчити що між чоловіком та жінкою склалися та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю». Крім того, «показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу» (постанова ВС від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц, постанова ВС від 12.12. 2019 року, справа № 466/3769/16). Проте позивачкою і таких доказів не надано. У постанові від 11.02.2021 року по справі № 158/431/19, Верховним Судом зроблено висновок про те, що для вирішення майнового спору між чоловіком та жінкою, які не перебували в зареєстрованому шлюбі суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, показання свідків; ділова та особиста переписка; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, довідки житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства. Сторона позивача не надала достатнього підтвердження ні фактів сталого спільного проживання, ні проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за вказаний період. Відповідач пояснював, що між ним та [PERSON] існував спір щодо батьківства дитини, що стало приводом до звернення останньої до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 01.08.2018 року, справа № 390/1180/18. Первинно батьківство [PERSON] стосовно дитини не було визнано і при реєстрації народження позивачкою в справі було здійснено запис щодо батька дитини за ст. 135 СК України за вказівкою матері, тобто [PERSON] не був зазначений як батько. А місцем видачі первинного свідоцтва про народження від 03.09.2025 року є с.Аджамка Кіровоградського району, що свідчить про перебування дитини та матері у період коли вона просить визнати факт проживання однією сім`єю саме в Кіровоградській області, а не за місцем проживання відповідача в справі [PERSON] . Як зазначено у правових висновках у Постанові ВС від 06.04.2020 у справі № 738/1452/17, наявність у сторін спільного сина, не може свідчити про наявність у сторін по справі спільного бюджету, ведення спільного господарства, спільних витрат та придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а свідчить лише, що сторони до укладення шлюбу мали близькі відносини, проте не свідчить про утворення родини та спільність побуту. Суд звертає увагу, що позивачкою в справі в підтвердження заявлених вимог не надано ділової чи особистої переписки; виписки з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; доказів про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеків, квитанцій, свідоцтв про право власності); заяв, анкет, квитанцій, довідок житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства, тощо. Також позивачкою не доведено наявність спільного бюджету, спільної участі в тому числі коштами чи трудової участі в придбанні майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, транспорту, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, транспортом. [PERSON] не надано відповідних доказів щодо походження та сплату коштів за транспортні засоби, ознаки майна. Не надано доказів обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, походження майна внаслідок спільної трудової участі чи за спільні кошти подружжя, не надано доказів взаємного піклування, що властиве для подружжя. Крім того, позивачем не конкретизовано коли саме відбувалось придбання майна і за які кошти. Із довідки Косівської міської ради за №1638 від 06.06.2016 року виданій на ім`я позивачки в справі [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована за адресою с.Аджамка Кіровоградського р-ну, звільнена з роботи 31.08.2014 року . [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини [PERSON] 2015 р.н. не перебувала і не перебуває, спільне господарство не вела і не веде , не проживала і не проживає. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні стороною позивача не надано суду належних доказів в розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України щодо спільного проживання сторін по справі у вказаному позові період часу, ведення ними спільного господарства, включаючи наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин, тому підстав для встановлення факту проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 10 січня 2014 року по травень 2018 року немає, внаслідок чого в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Зважаючи на наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позову щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, необхідно відмовити у задоволенні і похідної позовної вимоги про визнання рухомого майна - транспортних засобів спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації вартості частини в порядку поділу спільного майна подружжя. На підставі наведеного та ст.ст. 60, 65, 69-71, 74 СК України, ст.ст. 11, 12, 328, 355 ЦК України,

Outcome: dismissed