Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач 28.05.2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ТЕХНО». З урахуванням уточненої позовної заяви 29.01.2021 року позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що є спадкоємцем за законом і за заповітом матері [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] та була на момент смерті власником квартири [ADDRESS] . 27 лютого 2020 року Постановою двадцять першої Київської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови стало те, що вказана квартира, на момент звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва, зареєстрована за іншою особою. На час звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини зазначає, що не було оригіналу заповіту матері на її ім`я, а тому і заява і відповідні документи подавались нотаріусу як від спадкоємця першої черги за законом. 25.07.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. посвідчено заповіт від [PERSON] на ім`я [PERSON] . Спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу 01.07.2019 року Під час оформлення спадщини стало відомо, що 01 листопада 2019 року Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М. прийнято Рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), від 01.11.2019 13:10:37, а саме про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки №199441128 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія номер: 335, виданий 27.09.2011, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я.Л. Вказаний договір купівлі-продажу укладено між [PERSON] , представником [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої Лебедєвою Н.Н. нотаріусом міста Санкт-Петербург та [PERSON] . Крім того, згідно з інформаційною довідкою №210012039 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, під час підготовки позовної заяви стало відомо, що станом на 25.05.2020 року право власності на вказану квартиру зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «СК-ТЕХНО» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СК-ТЕХНО», серія та номер: 209, 210, виданий 13.02.2020, видавник ПКМНО Михайленко С.А. , договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 335, виданий 27.09.2011; видавник ПКМНО Курковська Я.Л. , Рішення єдиного учасника №13/02 ТОВ «СК-ТЕХНО», серія та номер 208, виданий 13.02.2020, видавник ПН КМНО Михайленко С.А . Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним засновником (учасником) ТОВ СК-ТЕХНО» є [PERSON] . Зазначає, що квартира, яка належала померлій [PERSON] , спочатку незаконно була зареєстрована за [PERSON] , яка, вочевидь, 13.02.2020 року здійснила її незаконне відчуження на користь [PERSON] , який 28.02.2020 року вказану вище квартиру вніс до статутного капіталу ТОВ «СК-ТЕХНО» і станом на 25.05.2020 року власником квартири є юридична особа ТОВ «СК-ТЕХНО». Таким чином за шість останніх місяців право власності на квартиру [PERSON] тричі переходило до різних осіб. В даний час Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №12020100050002483 від 10.04.2020 року за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS] , за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.4 ст.190 КК України. Вказує, що її матір [PERSON] до російської федерації ані в 2011 році, ані в будь-який інший час не виїздила, а тому є всі підстави стверджувати, що вона не надавала жодної довіреності [PERSON] оскільки довіреність є підробленою, договір купівлі-продажу від 27.09.2011 року вважає недійсним. Оскільки [PERSON] була громадянкою України, то, у випадку її виїзду за межі України та виникнення потреби у видачі довіреності представнику на продаж квартири, яка повинна була бути нотаріально посвідчена згідно з вимогами Закону, така довіреність мала бути вчинена в консульській установі України, а не у нотаріуса російської федерації. Посилаючись на ст.9, 16, 203, 215, 216, 387, 388, 392, 1222, 1223, 1268 ЦК України просить суд визнати недійсною довіреність, яка була видана та посвідчена нотаріусом міста Санкт Петербург Російська Федерація Лебедєвою Н.Н. від 20.08.2011, реєстровий №3571 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 27.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєстрований в реєстрі за № 335; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] ; витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ТЕХНО» на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51414436 від 02.03.2020 14:25:53, приватний нотаріус Тверська І. В., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис про право власності товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ТЕХНО» на квартиру [ADDRESS] . Стягнути з Відповідачів на користь Позивача судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 05.06.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 05.06.2020 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру. 15.09.2020 року від відповідача ТОВ «СК-ТЕХНО» надійшов відзив на позовну заяву в якому просили в задоволенні позову відмовити. В своєму відзиві відповідач посилається на те, що в січні 2020 року до офісу ТОВ «СК-ТЕХНО» завітала жінка, яка представилась [PERSON] і запропонувала придбати квартиру [ADDRESS] за вигідною ціною 450 000 грн. В підтвердження того , що вона є законним власником, продавець надала договір-купівлі продажу квартири, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт , довідку про відсутність у квартирі зареєстрованих осіб. Зазначає, що було проведено перевірку документів і директор прийняв рішення придбати цю нерухомість. Коли між сторонами було досягнуто згоди, щодо відчуження квартири, відповідач [PERSON] запропонувала внести її в якості негрошового внеску в статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю третьою особою в порядку ст.18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», з метою мінімізації додаткових витрат, оскільки в даному випадку, їй не потрібно було б робити експертну оцінку вартості нерухомого майна, та сплачувати інші обов`язкові платежі. Оскільки даний спосіб набуття права власності прямо передбачений законодавством України, керівником було прийняте рішення набути квартиру [ADDRESS] таким способом. 13 лютого 2020 року звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А., з метою нотаріального посвідчення підписів на Акті приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СК-ТЕХНО» та Рішення єдиного учасника ТОВ «СК-ТЕХНО» № 13/02. Після належного оформлення усіх необхідних документів, Товариство звернулося із відповідною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про реєстрацію права власності на вказану квартиру, в результаті внесення її до статутного капіталу третьою особою - [PERSON] . Після проведення державної реєстрації директор Товариства розрахувався з відповідачем [PERSON] готівкою, і сторони роз`їхалися. Після цього [PERSON] перестала виходити на зв`язок, з посадовими особами ТОВ «СК-ТЕХНО» не контактувала. Посилаються на те, що ТОВ «СК-ТЕХНО» є добросовісним набувачем і відповідно до ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано у нього, просили суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 17.09.2020 року з занесенням до протоколу судового засідання залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи [PERSON] (а.с.197 т.1) 25.09.2020 року представник позивача адвокат Матушевський Ю.В. подав відповідь на відзив в якому посилається на те, що в розумінні вимог закону ТОВ «СК-ТЕХНО» не є добросовісним набувачем вказаної квартири. Наведені в позовній заяві факти та обставини підтверджують те, що спірна квартира вибула поза волею її власника внаслідок вчинення шахрайських дій щодо нерухомого майна і в даному випадку, власник має право на витребування своєї власності як з чужого незаконного володіння так і від добросовісного набувача. Звертає увагу суду на те, що відповідач ТОВ «СК-ТЕХНО» жодним чином не заперечує того, що перед придбанням квартири у власність він не цікавився спірною квартирою, не відвідував її, намагаючись з`ясувати, що ж саме за житло ним буде придбано, тобто не здійснив всіх необхідних дій, які вчиняють зазвичай реальні добросовісні покупці житлової нерухомості на вторинному ринку. Більше того, він не заперечує того, що і після придбання квартири (лютий 2020 року) не цікавився нею і не вчиняв щодо неї дій, які зазвичай вчиняє власник майна. Самі обставини придбання квартири відповідачем ТОВ «СК-ТЕХНО» вважає сумнівними, оскільки, не зважаючи на подані ним заперечення та пояснення щодо обставин придбання спірної квартири, виникають наступні запитання: чому [PERSON] звернулася саме до ТОВ «СК-ТЕХНО»? чому у ТОВ «СК-ТЕХНО» не виникло запитання, з якої причини квартира, ринкова вартість якої щонайменше втричі дорожче від запропонованої [PERSON] , була йому запропонована до придбання саме за таку ціну? за яку саме вартість була придбана спірна квартира у [PERSON] .? чому у ТОВ «СК-ТЕХНО» не виникло запитання до [PERSON] щодо того, чому квартира, яка пропонувалась до купівлі, була придбана нею ще в 2011 році, а право власності зареєстроване лише за кілька місяців до продажу? яким чином відбувалось приймання-передача квартири окрім оформлення документів у нотаріуса, адже мова йде про квартиру, тобто жиле приміщення? чому ТОВ «СК-ТЕХНО» перед придбанням спірної квартири не було направлено представників до самої квартири для з`ясування обставин виникнення на неї права власності у продавця [PERSON] , бесіди з сусідами на предмет з`ясування попередніх власників квартири і інших обставин, які зазвичай з`ясовуються майбутніми реальними покупцями нерухомості і впливають на їхнє рішення щодо купівлі квартири? Звертав увагу суду на те, що у відзиві на позов ТОВ «СК-ТЕХНО» зазначає про купівлю квартири за 450 000,00 грн. і те, що [PERSON] запропонувала ТОВ «СК-ТЕХНО» дуже привабливу ціну (450 000,00 грн.) за квартиру і директор розрахувався з нею готівкою. Вказані ТОВ «СК-ТЕХНО» обставини вважають сумнівними і спростовуються тим, що: згідно з поданим Позивачем витягом з ЄДРПОУ станом на 25.05.2020 року [PERSON] значився єдиним учасником ТОВ «СК ТЕХНО» (володільцем 100% вартості Статутного капіталу Товариства), доказів включення/виходу [PERSON] до складу засновників (учасників) ТОВ «СК ТЕХНО» Відповідачем-2 до відзиву на позов надано не було; не надано доказів суми, за яку саме була придбана спірна квартира ТОВ «СК ТЕХНО» (у відзиві на позов зазначено про купівлю за 450 000,00 грн., а в акті приймання передачі квартири до Статутного капіталу ТОВ «СК ТЕХНО» зазначено 100 000,00 грн); в п.3 рішення Єдиного учасника ТОВ «СК ТЕХНО» №13/02 від 13.02.2020 року затверджено Статутний капітал в розмірі 552 500 грн., а в п.4 цього ж рішення зазначено, що статутний капітал Товариства складає 452 500,00 при цьому [PERSON] належить частка в розмірі 100 000 грн., що складає 22,1 % Статутного капіталу Товариства, а частка [PERSON] складає 77,9 % Стутутного капіталу в розмірі 352 500 грн. Також вважає, що не надано доказів того, що взагалі купівля квартири шляхом внесення її до статутного капіталу ТОВ «СК ТЕХНО» мала місце, оскільки не надано: довідки про балансову (первісну) вартість нерухомого майна; доказів формування податкових зобов`язань при операції приймання-передачі нерухомого майна в обмін на корпоративні права. Просив суд позов задовольнити. Ухвалою від 26.10.2020 року по справі витребувано докази. 24.01.2021 року приватний нотаріус Михайленко С.А. направив суду пояснення на виконання вимог ухвали від 26.10.2020 року. 25.02.2021 року надійшла відповідь прикордонної служби. 10.03.2021 року надійшла копія спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] 11.03.2021 року надійшла копія заповіту. 17.03.2021 року приватний нотаріус Тверська І.В. надала витребувані судом докази. 08.04.2021 року направлено судове доручення до компетентного суду Російської Федерації. 02.12.2021 року надійшла відповідь Федеральної нотаріальної палати. 09.08.2022 року винесено ухвалу про витребування доказів. 14.02.2023 року по справі закрито підготовче провадження. За клопотанням сторони позивача суд повернувся до стадії підготовчого засідання та залучив до участі справи в якості відповідача [PERSON] . Повернення до стадії підготовчого засідання судом проведено з урахуванням позиції Верховного суду , викладеною у постановах від 03.10.2019 року у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19 26.10.2023 року по справі закрито підготовче провадження. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В судових засіданнях позивач та представник позовні вимоги підтримували, з обставин викладених у позові та просили суд позов задовольнити. Відповідачі в судові засідання не з`являлися , про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявок не повідомили, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Треті особи також в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб. Вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.21 звор. т.2), яка до дня смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с.22 звор. т.2) [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . 01.07.2019 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. (а.с.20 т.2) Як убачається з копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , остання 25.07.2018 року склала заповіт на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 32 звор. т.2) Як убачається з інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «КМБТІ» від 02.10.2019 року , згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за : [PERSON] : на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва 26.12.1996 (розпорядження № 685), зареєстрованого в бюро 13.01.1997, записано в реєстрову книгу за № 1031; ч на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11-ю Київською державною нотаріальною конторою 30.06.1998 р., № 1н-280, зареєстрованого в Бюро 03.07.1998 р., записано в реєстрову книгу № 1031 .(а.с.31 звор.т.2) Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прав прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в ході розгляду справи позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , проте позбавлена можливості оформити спадщину , оскільки на даний час квартира зареєстрована за відповідачем ТОВ «СК-ТЕХНО». 27 лютого 2020 року Постановою двадцять першої Київської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови стало те, що вказана квартира, на момент звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва, зареєстрована за іншою особою. Відповідно до матеріалів справи 01 листопада 2019 року Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенком Ігорем Миколайовичем прийнято Рішення реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), від 01.11.2019 13:10:37, а саме про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за гр-кою [PERSON] (а.с.35 т.1) Відповідно до Інформаційної довідки №199441128 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія номер: 335, виданий 27.09.2011, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я.Л. Вказаний договір купівлі-продажу укладено між [PERSON] , представником [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої Лебедєвою Н.Н. нотаріусом міста Санкт-Петербург та [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою №210012039 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на спірну квартиру зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «СК-ТЕХНО» (ідентифікаційний код юридичної особи 35871483) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СК-ТЕХНО», ідентифікаційний код юридичної особи 35871483, 02095 м.Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 15, квартира 53, серія та номер: 209, 210, виданий 13.02.2020, видавник ПКМНО Михайленко С.А. , договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 335, виданий 27.09.2011; видавник ПКМНО Курковська Я.Л. , Рішення єдиного учасника №13/02 ТОВ «СК-ТЕХНО», серія та номер 208, виданий 13.02.2020, видавник ПН КМНО Михайленко С.А. (а.с.36-37 т.1) Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним засновником (учасником) ТОВ СК-ТЕХНО» є [PERSON] . В даний час Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №12020100050002483 від 10.04.2020 року за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS] , за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.4 ст.190 КК України.(а.с.97 т.1) Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач доводила суду, що її матір [PERSON] до Російської Федерації ані в 2011 році ані в будь-який інший час не виїздила. Як убачається з наданих позивачем доказів [PERSON] проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 18.09.1980 року до дня смерті і її син [PERSON] з 11.06.2009 року по 20.06.2018 року, що підтверджується листом Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.03.2020 року за №104-2305 (а.с.50 т.1) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснювали, що [PERSON] проживала в спірній квартирі, користувалася нею, оплачувала комунальні послуги, нікому з родичів та знайомих не повідомляла про продаж квартири. [PERSON] весь час, сплачувала за вказану вище квартиру комунальні послуги, укладала договори для утримання квартири, тобто поводила себе як реальний власник квартири, що підтверджується договорами про отримання комунальних послуг, квитанціями про оплату. (а.с.98 - 118 т.1) Як убачається з матеріалів справи [PERSON] після 2011 року складала два заповіти на вказану квартиру, спочатку один на свого сина [PERSON] (а.с.37-38 т.2) , а потім, після смерті сина [PERSON] в 2018 році склала заповіт на позивачку [PERSON] , що підтверджується копією дублікату заповіту на [PERSON] від 25.07.2018 р. (а.с.47 т.1). Сторони доводять, що договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 року був посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., яка в 2013 році була визнаною винною у скоєнні в період з 2010 по 2012 р.р. кримінальних правопорушень, передбачених ст.358 КК України (підроблення офіційних документів), та ч.4 ст.190 КК України (шахрайство в особливо великих розмірах), що підтверджується копією вироку Оболонського районного суду міста Києва від 23.03.2013 року (а.с. 71-83 т.1) Разом з тим, не відомо чи при укладенні Договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 року взагалі приватному нотаріусу Курковській Я.Л надавалась довіреність від імені [PERSON] та чи взагалі укладався оспорюваний Договір, що підтверджується листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 03.03.2020 за №6668/6-20 з якого вбачається, що «Наказами Головного управління юстиції у м.Києві від 01.06.2012 №1087 «Про передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни» та від 11 вересня 2012 року №2092 «Про внесення змін до наказу Головного управління юстиції у м.Києві від 01.06.2012 «Про передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни» створено робочу групу Головного управління юстиції у м.Києві для передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Курковської Я.Л. до Київського державного нотаріального архіву. Робочою групою було здійснено вилучення справ приватного нотаріуса Курковської Я.Л. для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву, про що складено відповідний акт з додатками. В даному акті зазначено, що фізичний стан документів, що вилучаються неупорядкований, наряди відповідно до номенклатури справ не сформовані. Більша частина справ вилучається розсипом документів. Деякі справи вкладено в папки, складено внутрішній опис, який не відповідає наповненню папок. Реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 2011-2012 роки відсутні.», а згідно з листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.04.2020 за №11824/6-20 вбачається, що в результаті огляду документів нотаріального діловодства приватного нотаріуса Курковської Я.Л., членами Експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) встановлено, що у справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. відсутній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 27.09.2011 за реєстровим №335»; документи, що повинні знаходитись в справах приватного нотаріуса та стосуються обставин укладення договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 року, приватним нотаріусом Курковською Я.Л. до Київського державного нотаріального архіву не передавались, що підтверджується листом Київського державного нотаріального архіву від 26.02.2020 року за №560/01-21 (а.с.85, 87,90,92,95,96 т.1) На виконання ухвали про витребування доказів від 26.10.2020 року , приватний нотаріус Тверська І.В. надала суду копію реєстраційної справи , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1951557880000 в якій міститься копію договору купівлі-продажу від 27.09.2011 спірної квартири де сторонами вказані [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності посвідченої Лебедєвою Н.Н., нотаріусом міста Санкт -Петербург 20.08.2011 року за реєстр. № 3571) діє [PERSON] з іншої сторони продавцем зазначено [PERSON] (а.с. 42 т.2). При цьому Федеральна нотаріальна палата на виконання судового доручення надала суду відповідь, що в даний час Лебедева Н.М. є діючим нотаріусом м.Санкт-Петербурга на підставі наказу Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Санкт-Петербургу від 16.07.2013 року (а.с.96-99 т.2). Відповідно до ч.ч.1-2, 5 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. За змістом ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю, яка є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно з ч.1 ст.245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відтак, видача довіреності є одностороннім правочином, на який розповсюджуються загальні правила щодо укладання правочинів, визнання їх недійсними та наслідків цього. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійність прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, але в даному випадку, ця вимога закону не була дотримана, оскільки [PERSON] не видавала довіреності та не була присутня в приміщенні нотаріуса Лебедєвої Н.Н. і не мала наміру і бажання продавати свою квартиру за участі посередника [PERSON] , протилежне судом не встановлено. Крім того, згідно з абз.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Оскільки [PERSON] була громадянкою України, то навіть у випадку її виїзду за межі України та виникнення потреби у видачі довіреності представнику на продаж квартири, яка повинна була бути нотаріально посвідчена згідно з вимогами Закону, така довіреність мала бути вчинена в консульській установі України, а не у нотаріуса Російської Федерації. Враховуючи, що довіреність від імені [PERSON] від 20.08.2011 року, яка, начебто, посвідчена нотаріусом міста Санкт-Петербург Російська Федерація Лебедєвою Н.М., зареєстрована в реєстрі за №3571 є підробленою, тобто недійсною, оскільки не відповідала волевиявленню [PERSON] , як наслідок договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 27.09.2011 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. є недійсним. Частиною 1 ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При цьому, саме волевиявлення є важливим зовнішнім проявом будь-якої укладеної правочину. Волевиявлення має бути спрямоване на досягнення відповідного юридичного наслідку в результаті укладення будь-якого правочину. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як убачається з відповіді приватного нотаріуса Михайленка С.А. на виконання ухвали суду від 26.10.2020 року , 13.02.2020 року до нього звернувся [PERSON] (єдиний учасник ТОВ «СК-ТЕХНО» та [PERSON] з метою вчинення нотаріальних дій: засвідчення справжності підпису [PERSON] на рішенні єдиного учасника ТОВ «СК-ТЕХНО» , за яким [PERSON] вступала до складу учасників Товариства та у якості внеску учасника вносила до статутного капіталу ТОВ «СК-ТЕХНО» квартиру [ADDRESS] , рішенням також було затверджено нову редакцію статуту Товариства та перерозподіл часток учасників. Засвідчення справжності підписів на акті-приймання передачі. Згаданим актом [PERSON] продав (передав) [PERSON] 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «СК-ТЕХНО»; засвідчення справжності підписів на новій редакції статуту ТОВ «СК-ТЕХНО»; засвідчення вірності 1 копії акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «СК-ТЕХНО». (а.с. 15 т.2) Відповідач ТОВ «СК-ТЕХНО» надав докази того, що спірна квартира була передана до статутного капіталу товариства в якості внеску учасника ТОВ «СК ТЕХНО» за актом приймання-передачі (а.с.182-185 т.2). На даний час право власності на спірну квартиру зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ТОВ «СК-ТЕХНО». Разом з тим судом встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом є власником спірної квартири, яка незаконно перейшла у власність спочатку [PERSON] , а згодом до відповідача ТОВ «СК-ТЕХНО». При цьому в ході розгляду не встановлено, що відповідачі взагалі вселялися у спірну квартиру чи-то несли витрати по її утриманню. Враховуючи те, що у позивача відсутній правоустановчий документ на спірну квартиру, її право підлягає також захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, іншим шляхом. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Згідно положення статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Згідно з п. 16 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 01 липня 2015 року набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння (стаття 388 ЦК). Набувач визнається недобросовісним, коли він знав чи повинен був знати про неправомірність свого володіння (стаття 390 ЦК). Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Під час розгляду такого позову відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). Разом з тим відповідачем - юридичною особою не надано належних доказів відплатного придбання спірної квартири. Отже, ТОВ «СК-ТЕХНО» не довів суду добросовісність набуття спірної квартири, а тому підлягає задоволенню і вимога про витребування у ТОВ «СК-ТЕХНО» на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] та відповідно слід скасувати рішення про державну реєстрацію за відповідачем права власності на вказану квартиру, що також відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, встановлених фактів , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як законні та обгрунтовані. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача (з кожного) слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн., а з відповідача ТОВ «СК-ТЕХНО» 11771 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved