Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (акт. запис № 995) виданий Жовківським райвідділом державної реєстрації актів цивільного стану. На день смерті померлий проживав в [ADDRESS] в будинку зведеному ним відповідно до рішення Жовківського райвиконкому №462 від 19.11.1970 року на земельній ділянці виділеній Львівською облдержплемстанцією та виконкому Грибовицької сільської ради від 08.09.1970 року. Господарство станом на 30.06.1990 відносилося до робітничого типу двору головою якого значився батько, що стверджено виписками з погосподарської книги по с. Гряда. Позивач зазначає, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності двору було зареєстровано згідно вимог чинного на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Згідно з технічним паспортом, загальна площа будинку становить 74.9 кв.м, житлова 53,4 кв.м, допоміжна 21,5 кв.м. з господарськими будівлями. Після смерті батька відрилася спадщина за законом на належне йому майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0.1464 га кадастровий номер 4622782500:01:010:0137 в с.Гряда Львівської області цільове призначення якої "для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпбудівель та споруд". Про спадкування позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Капуш І.М. в м.Дубляни, де відкрито спадкову справу № 60/2023 і 15.09.2023 року видано свідоцтво про право на спадщину земельної ділянки площею 0,1464 га., яке вже зареєстровано на його ім`я, що стверджено витягом з Державного реєстру речових прав від 15.09.2023 року, а щодо спадкування житлового будинку нотаріусом відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документа на будинок на ім`я померлого та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на спадкове майно. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Грибовицькою сільською радою. У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити та захистити його право власності на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] в судовому порядку. Ухвалою суду від 02.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 01.11.2023 року. 01.11.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 01.12.2023 року. 01.12.2023 року розгляд справи відкладено на 19.01.2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду Львівська міська рада подала письмову заяву про розгляд справи, за відсутності їх представника. У вирішенні даної справи повністю покладаються на рішення суду. Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна в судове засідання не прибула, одна на адресу суду направила листа в якому зазначила, що просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника. У вирішенні даної справи повністю покладаються на рішення суду. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №99 (арк. спр.6). Із свідоцтва про народження позивача [PERSON] , встановлено що останній народився [INFO] та його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (арк.спр.7). Після смерті батька [PERSON] , позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш Ірини Михайлівни, де на підставі його заяви про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу №60/2023 та надано йому Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 73668052 (арк.спр.8). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , позивачу [PERSON] було відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2023 року (арк. спр. 23). Відповідно до виписок з погосподарської книги №6 Грядівської сільської ради (1990-1995 роки) за особовим рахунком № [NUMBER] значиться житловий будинок за адресою: с.Гряда Львівський район Львівська область станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року тип двору робітничий, голова двору: [PERSON] , [INFO] . Члени двору [PERSON] , [INFO] (дружина), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (зять), [PERSON] , [INFO] (внук) (арк.спр.16-17). Таким чином, право власності робітничого двору, було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Гряда. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (арк.спр.25). Так, з довідки виданої Львівською міською радою Львівського району Львівської області від 29.06.2023 року встановлено, що померлий [PERSON] , станом на день смерті [INFO] , був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (арк.спр. зворот 28). Однак, реєстрація права власності житлового будинку [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року не проводилась, що засвідчується довідкою виданою Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ» за № Ф 2/2760 від 31.07.2023 року (арк. спр. 18). Тобто, з вищенаведеного встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , хоча належним чином не зареєстроване, проте фактично будинок належав спадкодавцю - [PERSON] , як голові робітничого двору вцілому. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] частково спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2023 року (арк.спр.21). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається за заповітом або за законом. До спадкового майна відноситься житловий будинок [ADDRESS] , який був зареєстрований згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Гряда як господарство, що відносилося до суспільної групи «робітничий двір». Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: - реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; - на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З огляду на зазначене, спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вважається таким, що належить позивачу як спадкоємицю за законом з моменту відкриття спадщини. Згідно з статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті батька - [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було зареєстровано спадкову справу за № 60/2023, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , йому було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації. Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак свідоцтва про право на спадщину за законом отримати не може, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду. З технічного паспорту виданого КП ЛОР Червоноградським МБТІ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами - житловий будинок [ADDRESS] (арк. спр. 11-15) встановлено, що загальна площа приміщень складає 74.9 кв.м, житлова 53.4 кв.м, допоміжна площа 21,5 кв.м. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

Outcome: approved