Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення ним 23 років за умови, що він буде навчатись. Обґрунтовує позов тим, що відповідач є його батьком. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.10.2005 з відповідача стягувались на користь матері аліменти на його утримання. Оскільки він досягнув повноліття, аліменти не стягуються. На даний час він навчається на 3-му курсі Відокремленого структурного підрозділу «Техннологічний фаховий коледж Національного університету Львівська політехніка». Вказує, що навчається на платній основі денної форми навчання, не працює, потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що матеріальне становище його матері не дозволяє в повній мірі оплачувати навчання, вартість якого становить 15000 грн. Вважає, що відповідач має змогу матеріально допомагати йому, оскільки працює, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 19 жовтня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача 27.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов, за змістом якого просить в позові відмовити. Зазначає, що позивач є його сином від першого шлюбу. Вказує, що з нього дійсно відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.10.2005 стягувались аліменти на утримання сина. На даний час син досягнув повноліття, виїхав за межі України і перебуває в Норвегії, що підтверджується перепискою у «Вайбер». Відповідач ставить під сумнів ту обставину, що позивач, перебуваючи за кордоном, здійснює навчання на денній формі, а також звернувся до адвоката і подав позов про стягнення аліментів. Вважає, що його повнолітній син, який отримав легальні документи на проживання в іноземній державі, отримує значну соціальну допомогу, а також має змогу працевлаштуватись, оскільки володіє іноземною мовою. Крім цього, відповідач з 2007 року перебуває в зареєстрованому в шлюбі з іншою жінкою, має двох неповнолітніх дітей, утримує також батьків, які мають інвалідність. Працює в ДСНС у м.Дрогобич, отримує достойну зарплату, але з врахуванням наведеного, такої не вистачить для утримання вказаних осіб та позивача. Натомість, матір позивача також має обов`язок по утриманні сина. З позивачем він часто спілкується та цікавиться його життям. Вважає, що позивачем не надано доказів про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Зазначає, що для нього є непосильним сплачувати аліменти на утримання позивача. Просить в позові відмовити. 28.11.2023 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позову без руху. Ухвалою (протокольною) від 10.01.2024 у клопотанні відповідача відмовлено. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пигель Л.І., яка діє на підставі ордеру серії ВС № 1218787, у вступному слові позов підтримала з аналогічних мотивів, викладених у фабулі позовної заяви. Вказала, що відповідач не надає повнолітній дитині жодної матеріальної допомоги в добровільному порядку, не бере участі у допомозі його навчання, не цікавився, хоча матеріально забезпечений, працює. Додатково зазначила, що оплату за навчання здійснила матір позивача, відповідач фінансово сину не допомагає. Дійсно, на даний час позивач знаходиться в Норвегії, продовжує навчання дистанційно, успішно здав сесію, коштів на утримання як біженець він не утримує. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. Вважає, що його повнолітній син проживає в іноземній державі, де отримує значну соціальну допомогу, може працевлаштуватись. Вказав, що обізнаний про те, що оплата за навчання позивача здійснена не за його рахунок, натомість є незрозуміло яким чином син може навчатись на денній формі навчання, тоді як позивач фізично знаходиться у Норвегії. Визнав, що він працевлаштований і орієнтовний його дохід разом з доплатами щомісячно становить біля 60 тис. грн. Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Суд встановив, що відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 09.03.2006 (а.с. 6) Встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] досяг повноліття. Згідно додаткового договору №40 від 15.02.2023 та довідки № 947 від 26.06.2023 [PERSON] навчається на третьому курсі Відокремленого структурного підрозділу «Техногологічний фаховий коледж Національного університету Львівська політехніка», денна форма навчання. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Форма фінансування: за кошти фізичної особи (а.с.7,8) З довідки № 186 від 14.12.2023 вбачається, що [PERSON] є студентом 4 курсу денної форми навчання. Вказані обставини дають суду підстави вважати, що позивач [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчатись на денній формі навчання, у зв`язку з чим об`єктивно потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є сином відповідача, на день звернення до суду досяг повноліття, успішно склав сесію, продовжує навчатися, є студентом 4 курсу денної форми навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, а відповідач, стан здоров`я котрого є задовільний, є працездатною особою та має можливість і обов`язок забезпечувати утримання сина. Також суд враховує, що оплату за навчання здійснює мати позивача, що неоспорюється відповідачем. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітнього позивача, який продовжує навчання. Доводи відповідача про перебування у шлюбі з іншою жінкою, з якою має двох неповнолітніх дітей, наявність на утриманні батьків з інвалідністю, не заслуговують на увагу суду і не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку батька надавати допомогу повнолітній дитині, котра навчається на денній формі навчання і позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно. Крім того, жодних доказів, які б підтверджували те, що позивач отримує соціальну допомогу від іноземної держави суду не надано. З урахуванням встановлених обставин справи, обов`язку кожного із батьків утримувати повнолітню дитину на період навчання, наявність на утриманні відповідача неповнолітніх дітей та батьків з інвалідністю, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на його утримання на час навчання, починаючи з часу звернення позивача до суду з даним позовом. Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання, є завищеним. Тому такий розмір аліментів на утримання позивача слід зменшити з до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме вимогам закону та зможе забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача. Визначаючи такий розмір аліментів, суд переконаний, що цієї суми, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні [PERSON] , буде достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який навчається. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи частково позов, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі статей 141, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed