Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29.08.2015 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що був розірваний за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2020. У період спільного проживання у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. 21.09.2020 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області виданий виконавчий лист №211/1582/20, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів її заробітної плати ( доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Рішення було пред`явлено до виконання до державної виконавчої служби та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, внаслідок чого станом утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №211/7247/20 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2020 року по липень 2021 року в сумі 47\~677,08 грн. Станом на 01.06.2023 заборгованість зі сплати аліментів складає 115\~338,33 грн. На підставі викладеного та з урахуванням положень ст.\~196\~СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по травень 2023 року в сумі 67\~660,92 грн. Ухвалою суду від 19.06.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.01.2024 позивачем подано розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, яким уточнено суму пені, яка підлягає до стягнення - 67\~661,25 грн. Також подано заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 1\~073,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача адвокат Вязанкіна Н.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача адвокат Амельчишин О.В. з позовними вимогами не згодний, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Вислухав позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що з 29.08.2015 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2020, яке не оскаржене та набрало законної сили 06.03.2020. У період шлюбу у сторін у справі народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з батьком та утримання якого рішенням Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2020 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі частини з усіх видів її заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 13.03.2020. У подальшому виконавчий лист №211/1582/20 було пред`явлено до виконання до виконавчої служби. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №211/7247/20 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2020 року по липень 2021 року в сумі 47\~677,08 грн., яке набрало законної сили 13.03.2023. Відповідно до довідки-розрахунку від 05.06.2023 за №62152/1, наданого Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість [PERSON] з виконання рішення станом на 01.06.2023 складає 115\~338,33 грн. За ст. 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.\~195\~СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги надану позивачем довідку державного виконавця, якою визначено, що розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2021 року по травень 2023 року становить 67\~660,92 грн. Суд враховує, що довідка від 05.06.2023 не оскаржувалась сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, провадження у справі відкрито 19.06.2023 та відповідач мала достатньо часу для подання доказів державному виконавцю щодо виконання судового наказу та внесення необхідних сум. Стаття 196\~СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.\~214\~ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) +………. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25.04.2018, справа №572/1762/15-ц). Перевіривши поданий суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що розмір пені позивачем обраховано вірно. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. 196 СК України, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по травень 2023 року в сумі 67\~661,25 грн. підлягає задоволенню. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду ордер, договір про надання правової допомоги від 18.07.2023, акт від 16.01.2024, квитанцію №236610 від 18.07.2023 та квитанцію №236615 від 15.01.2024, які свідчать про сплати позивачем послуг адвоката в загальній сумі 8\~000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською допомогою на ім`я [PERSON] , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 8\~000,00 грн. Згідно із частиною 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Суд знаходить, що згідно із вимогами ст.\~141\~ЦПК України та Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в дохід держави у сумі 1\~073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також суд відхиляє вимогу позивача щодо стягнення судового збору з відповідача на його користь з підстав, викладених вище, та не доведено позивачем зворотне, оскільки у матеріалах справи відсутня квитанція про сплату судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved