Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18865,67 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9774228730. На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18865,67 грн, з яких: 10562,49 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1975,47 грн сума заборгованості за відсотками, 6250,50 грн сума заборгованості за щомісячними процентами, 77,21 грн - заборгованість за пенею. Позивач вказує, що з моменту отримання права вимоги до Відповідача, ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, проте заборгованість, що виникла у останнього у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у загальній сумі 18865,67 грн має бути погашена. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. Разом з поданням позову, представник Банку просив в разі неявки відповідача розглядати справу за відсутності представника банку; не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Також в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа (ухвали про відкриття провадження) на адресу позивача від 07.08.2023. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, жодних заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом з копією позовної заяви та копією ухвали про відкриття провадження, [PERSON] отримав особисто 09.08.2023. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.10.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9774228730, відповідно до умов якого товариство надає клієнту кредит у розмірі 13890,00 грн, строком на 24 місяці. Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. Відповідачем [PERSON] власноручним підписом було підписано заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», вказаний кредитний договір, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 9774228730 в якому погоджено графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту з урахуванням суми кредиту та відсотків за користування кредитом (а.с. 5-8). Зокрема, у паспорті кредиту вказано, що процентна ставка при наданні кредиту становить 4,50 % від суми кредиту, щомісячні проценти 2,50% від суми кредиту, з реальною річною процентною ставкою 78,01 % річних. Також в матеріалах справи міститься повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 9774228730 від 08.10.2019 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, з яким Позичальник [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на Повідомленні (а.с. 9). Договір про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 міститься в матеріалах справи (а.с. 13). 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги (а.с. 15). Згідно наявного акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 АТ «Таскомбанк» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр прав Вимоги, після чого з урахуванням Договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять Права вимоги боргу від Позичальників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх боргів (а.с. 18). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 9774228730 від 08.10.2019 до [PERSON] в сумі 18865,67 грн (а.с. 19). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 9774228730 від 08.10.2019, за період з 02.12.2021 по 31.05.2023, станом на 31.05.2023 заборгованість боржником [PERSON] не погашена та складає 18865,67 грн (а.с. 12). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти відповідач використовував і у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитами. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачем взято на себе зобов`язання використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами, однак вказані зобов`язання не виконано, що призвело до виникнення боргу Відповідачем за весь період користування кредитними коштами не було сплачено жодних коштів, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. За змістом п.18 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунку заборгованості вбачається, що, зокрема, пеня була нарахована за період з 02.12.2021 по 31.05.2023, тобто включаючи період, коли вже був введений в Україні воєнний стан, а тому вимога про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає. Отже, позов є достатньо обґрунтованим, зазначені обставини (окрім вимог про сятнення пені) підтверджуються належними та допустимими доказами. Зокрема, підтверджено обов`язок відповідача сплатити борг за тілом кредиту та відсотками, що визначено умовами Договору, та узгоджується з положеннями ЦПК України. Також, з відповідача, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам суму сплаченого судового збору.

Outcome: partial