Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Пашко Ю.Е., звернулася до суду 19.12.2023 із указаною заявою та просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Львів Львівської області, станом на 24.08.1991 перебував в громадянстві колишнього СРСР. В обґрунтування заяви вказала, що заявник народився [INFO] у м. Львів Львівської області та його батьками є: батько - [PERSON] , за національністю українець, та мати [PERSON] , за національністю українка. З дня свого народження та упродовж 10 років [PERSON] проживав зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки батько виїхав до Мурманської області, а мати покинула заявника. Проживаючи з бабусею, заявник до 3-го класу, а саме, до 1976 року, відвідував середню загальноосвітню шкоду № 3 у м. Львів, після чого поїхав до батька у м. Апатити Мурманської області, де проживав та навчався, закінчивши 9 класів. Після цього [PERSON] проходив військову службу в Німеччині. Повернувшись у м. Апатити Мурманської області, [PERSON] отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданий відділом внутрішніх справ Апатитського виконкому Мурманської області від 27.04.1979. Проживши у м. Апатит близько 2-х місяців, [PERSON] переїхав до м. Львів до бабусі, де з 18.06.1979 до 18.04.1984 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У період з 27.04.1984 по 31.08.1984 заявник проживав та був зареєстрований у тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з 15.10.1984 по 13.04.1992 проживав за адресою: [ADDRESS] , де мешкав разом із дружиною [PERSON] , з якою 22.06.1984 зареєстрував шлюб у Довгинцівському відділі РАГСу у м. Кривому Розі. Від даного шлюбу у заявника народилася [INFO] донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] 09.01.1992, заявник виїхав на заробітки в с. Митрофанівка Воронезької області, де проживав та був зареєстрований. Повернувшись в 1994 році до колишньої дружини, до 31.12.1994 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а потім проживав до 2021 року без реєстрації місця проживання. З жовтня 2021 року по теперішній час [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з цивільною дружиною [PERSON] . З метою встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, яка рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2023 (справа № 177/1589/22) задоволена. Звернувшись з даним рішенням 18.04.2023 до Криворізького відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та заявою про видачу паспорта громадянина України, 25.04.2023 отримав відповідь про неможливість ідентифікувати особу заявника, у зв`язку з чим, він знову звернувся до суду. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 (справа № 177/954/23) встановлено особу [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львів. Повторно звернувшись 07.12.2023 до Довгинцівсько-Металургійного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про видачу паспорта громадянина України, 12.12.2023 заявником отримано відмову, оскільки не підтверджений факт, що станом на 24.08.1991 заявник дійсно перебував у громадянстві СРСР. Оскільки в позасудовому порядку встановити даний факт неможливо, [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 20.12.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження. Представником заінтересованої особи: Довгинцівсько-Металургійного відділу в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яке змінило назву на Відділ № 9 у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, що не є перетворенням юридичної особи, 17.01.2024 подано письмові пояснення, де він зазначає, що [PERSON] документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на території російської федерації, у зв`язку з чим, заява про видачу паспорта відсутня. Рішенням суду особа [PERSON] встановлена, але підтвердження факту, що на зазначену дату [PERSON] дійсно перебував в громадянстві СРСР, відсутнє. У судовому засіданні заявник та його представник, адвокат Пашко Ю.В. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи, [PERSON] , просив у задоволенні вимог відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях, які просить врахувати при ухваленні рішення в справі. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Львові Львівської області, Україна, про що Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану львівського міського управління юстиції 02.02.1959 зроблено відповідний актовий запис № 242 (а.с.17). [PERSON] відділом внутрішніх справ Апатитського міськвиконкому Мурманської області 27.04.1979 документований паспортом громадянина СРСР серії [NUMBER] , де вказано його дату народження [INFO] , місце народження м. Львів, національність українець (а.с.8-13,39). Як вбачається з військового квитка [NUMBER] , виданого Дзержинським районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області 17.09.1986, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Львів, з 03.05.1977 по 27.03.1979 проходив військову службу (а.с.18-21). У розділі «сімейний стан» паспорта [PERSON] Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривого Рогу проставлена відмітка про укладення 22.06.1984 шлюбу з [PERSON] , який розірвано за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06.01.1988 (справа №2-88 від 1988 року) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.27,28). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 01.10.1985 зроблено актовий запис № 1084 про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] , батько, українець, [PERSON] , мати, росіянка (а.с.29). Також, у паспорті громадянина СРСР наявні відмітки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , а саме у період з 18.06.1979 по 18.04.1984 за адресою: [ADDRESS] , у період з 27.04.1984 по 31.08.1984 за адресою: [ADDRESS] , у період з 15.10.1984 по 13.04.1992 за адресою: [ADDRESS] , у період з 29.04.1992 по 04.06.1993 та з 22.06.1993 по 06.12.1993 за адресою: [ADDRESS] , у період з 22.04.1994 по 31.12.1994 за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 39). Відповідно до довідки виконкому Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] з жовтня 2021 року по теперішній час проживає без реєстрації на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з довідкою ДПІ по Дзержинському району м. Кривого Рогу від 27.01.2000, Державною податковою адміністрацією України [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] ( а.с. 27). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2023 (справа № 177/1589/22) встановлено юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львів Львівської області (РНОКПП [NUMBER] ), на території України станом на 24.08.1991. Рішення набрало законної сили 18.04.2023 (а.с.22-24). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 (справа № 177/954/23) встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: встановлено особу заявника [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львів. Рішення набрало законної сили 01.07.2023 (а.с.25-26). Звернувшись до Довгинцівсько-Металургійного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорта громадянина України, [PERSON] надано 07.12.2023 відмову через відсутність підтвердження факту щодо перебування заявника станом на 24.08.1991 у громадянстві колишнього СРСР (а.с.30). Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За нормами ст. 315 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають виключно юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У заяві зазначено та підтверджено у судовому засіданні, що встановлення даного факту заявникові необхідно для отримання паспорта громадянина України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» у редакції від 18.01.2001, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України, або на момент набрання чинності вище вказаного Закону (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку № 215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно з пунктом 8 Порядку № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особа, яка за станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991. Аналіз зазначених правових норм свідчить, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, отримання паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України у певний період. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до змісту рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2023, суд, розглядаючи заяву [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, встановив, що заявник [PERSON] , [INFO] , станом на 24.08.1991 перебував у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживав на території України, що встановлено його паспортом громадянина СРСР з відмітками (штампами компетентних органів) про реєстрацію місця проживання на території України, у тому числі у період з 15.10.1984 по 13.04.1992 (а.с.22-24). Таким чином, зважаючи на вказане рішення суду в справі № 177/1589/22, де приймали участь ті самі учасники справи, що і у даній справі, представником Довгинцівсько-Металургійного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не оскаржувалось, та яке набрало законної сили, суд вважає встановленими факти, які є необхідними для документування [PERSON] паспортом громадянина України, а саме, факту, що [PERSON] постійно проживав на території України. Окрім того, відповідно до ст. 70 Конституції (Основного Закону) Союзу Радянських Соціалістичних Республік 1977 року, Союз Радянських Соціалістичних Республік єдина союзна багатонаціональна держава, утворена, зокрема на основі принципу добровільного об`єднання рівноправних радянських соціалістичних республік. Стаття 71\~Конституції СРСР\~1977\~року передбачала,\~що у\~СРСР об`єднувалися,\~зокрема,\~Російська Радянська\~Федеративна Соціалістична\~Республіка, Українська Радянська Соціалістична Республіка. За приписами ст. 33 Конституції СРСР 1977 року, у СРСР єдине союзне громадянство. Кожен громадянин союзної республіки вважався громадянином СРСР. Оскільки [PERSON] , згідно з наявними у справі доказами, був документований паспортом громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданим відділом внутрішніх справ Апатитського міськвиконкому Мурманської області 27.04.1979 - за належністю до Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки (що є загальновідомим фактом), тож за визначенням він був громадянином колишнього СРСР, що окремого судового рішення не потребує. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оскільки факт, необхідний [PERSON] для отримання паспорта громадянина України встановлений рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2023 у справі № 177/1589/22, а саме, факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львів Львівської області (РНОКПП [NUMBER] ), на території України станом на 24.08.1991, яке набрало законної сили, а встановлення додаткових фактів, а саме, що станом на 24.08.1991 [PERSON] перебував в громадянстві колишнього СРСР не узгоджується з нормами чинного законодавства України та Порядком КМУ № 215, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed