Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи. Позовна заява обґрунтована, тим що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2022 року по справі № 392/590/21 в порядку розподілу майна подружжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за належну їй частину автомобіля в розмірі 49510 гривень. Рішення набрало законної сили 24 травня 2022 року. Відповідно до рішення суду по справі № 392/590/21 було видано виконавчий лист № 392/590/21. В подальшому позивач звернулася із заявою до приватного виконавця Бершадського С.М. про примусове стягнення із відповідача коштів, 11 липня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 69378895. Перший платіж надійшов 29 липня 2022 року на розрахунковий рахунок позивача в сумі 2835,82 грн від приватного виконавця Бершадського С.М. із призначенням : погашення заборгованості згідно виконавчого листа № 392/590/21, платіжне доручення № 8149. В подальшому були наступні платежі: 17 листопада 2022 року в сумі 6827,27 гривень, платіжне доручення № 200; 4 січня 2023 року в сумі 7790,91 гривень, платіжне доручення № 451; 27 лютого 2023 року в сумі 63,64 гривні, платіжне доручення № 13; 6 березня 2023 року в сумі 9,91 гривні, платіжне доручення № 49; 19 липня 2023 року в сумі 1293,65 гривень, платіжне доручення № 187; 26 липня 2023 року в сумі 29945,45 гривень, платіжне доручення № 364; 27 липня 2023 року в сумі 743, 35 гривень, платіжне доручення № 440. Всього на загальну суму 49510 гривень. 27 липня 2023 року , приватним виконавцем Брандальським Д.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого листа № 392/590/21. Борг, основна винагорода приватного виконавця, а також витрати провадження стягнуто в повному обсязі. У зв`язку з наявністю прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивач, враховуючи приписи статті 625 ЦК України , має право нараховувати до стягнення 3% річних за період з 25 травня 2022 року по 27 липня 2023 року та інфляційні втрати в розмірі за період прострочення з 25 травня 2022 року по 27 липня 2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості 3% річних за період прострочення з 25 травня 2022 року по 27 липня 2023 року в сумі 1140, 43 гривень, та інфляційних втрат за період прострочення за період прострочення з 25 травня 2022 року по 27 липня 2023 року в сумі 4489,77 гривень. З посиланням на статті 530, 610, 611, 625 ЦК України, 175-177 ЦПК України, правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та правові позиції Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 просив позов задовольнити позовні вимоги. Щодо правової позиції відповідача. Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37). 12 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково , а саме в частині стягнення 3% річних за період прострочення та інфляційних втрат. Вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з нього витрат на правничу допомогу 3500 гривень. Просив суд при визначенні суми відшкодування виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому відмовити [PERSON] у стягненні з нього витрат на правничу допомогу. Заяви ( клопотання) учасників справи. 13 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника та/або позивача особисто. Позовні вимоги підтримуємо в повному обсязі. 28 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії довідки РТЦК, військового квитка, паспорта, посвідчення УБД, картки платника податку. 17 січня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в частині стягнення 3% річних. Рух справи. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 25 серпня 2023 року надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М. Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь зазначений запит надійшла 4 вересня 2023 року. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України). Встановлені судом фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 12 квітня 2024 рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. В порядку розподілу майна подружжя вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за належну їй частину автомобіля марки GEELY MK реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, в розмірі 49510 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот десять ) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 990 грн. 20 коп. та витрати за проведення експертного дослідження в сумі 600 грн. 11 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69378895 по виконанню виконавчого листа № 392/590/21 виданого 12 квітня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за належну їй частину автомобіля марки GEELY MK реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, в розмірі 49510 гривень. 27 липня 2023 року постановою приватного виконавця\~виконавчого округу\~Кіровоградської області\~Бершадським С.М. про закінчення виконавчого провадження ВП № 69378895 закрито виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа № 392/590/21 від 12 квітня 2022 року , виданий Маловикіським районним судом Кіровоградської області. Борг, основна винагорода приватного виконавця, а також витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі. Відповідачем було сплачено кошти на загальну суму: 17 листопада 2022 року в сумі 6827,27 гривень, платіжне доручення № 200; 4 січня 2023 року в сумі 7790,91 гривень, платіжне доручення № 451;27 лютого 2023 року в сумі 63,64 гривні, платіжне доручення № 13; 6 березня 2023 року в сумі 9,91 гривні, платіжне доручення № 49; 19 липня 2023 року в сумі 1293,65 гривень, платіжне доручення № 187; 26 липня 2023 року в сумі 29945,45 гривень, платіжне доручення № 364; 27 липня 2023 року в сумі 743, 35 гривень, платіжне доручення № 440. Мотиви суду. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з заявою відповідача [PERSON] він визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього 3 % річних за період прострочення. Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини справи, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань цивільного судочинства суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення. Так, за статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 та частини 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, а ціни в України встановлені в національній валюті - гривні, з чого можна зробити висновок, що законодавче положення про сплату боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначено договором у гривні. Оскільки суть вищезазначених норм закону полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, то кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання та неналежне виконання зобов`язання. Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті\~відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи витрати на правничу допомогу сторона відповідача доводить договором про надання правової допомоги б/н від 14 серпня 2023 року, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18 серпня 2023 року, звітом № 1 детальним описом робіт(наданих послуг) про виконану роботу (надані послуги) АБ «Познена Юрія» та витрачений час відповідно до Договору про надання правової допомоги б/н від 14 серпня 2023 року, розрахунковою квитанцією серії ЛВАК 865406 від 18 серпня 2023 року. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , він заперечив проти задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3500 грн. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг (справа є малозначною, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, в судове засідання учасники справи не з`являлися, надавши відповідні заяви), з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що зазначений представником позивача розмір за надання професійної правничої допомоги 3500 гривень не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку та ведення справи в суді, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Приписами частини 1 статті 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial