Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

27.09.2023 р. позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідач аліменти на утримання дитини, в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що 27.11.2009 р. між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2011 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач залишив дочку та виїхав у невідомому напрямку. У 2023 році позивачка змінила зареєстроване місце проживання, але зареєструвати місце проживання дочки не може, оскільки потрібна згода батька. Відповідач не займається виховання дочки, матеріально не допомагає, усі обов`язки по вихованню і забезпеченню дитини позивачка виконує самотужки. Дочка навчається у восьмому класі, відповідач дитиною не цікавиться, контактів з ним встановити не вдалось. Тому, позивачка просить позбавити його батьківських прав і стягнути аліменти. Ухвалою судді від 02 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 09 листопада 2023 року. Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 11.01.2023 року. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, судова повістка направлялась йому за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання і була повернена через відсутність адресата. Також, оголошення про виклик відповідача до суду було розміщено на сайті суду. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання уповноваженого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без їх участі та з урахуванням наданого для суду висновку. Приймаючи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК України). Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обов`язки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Під час розгляду справи судом встановлено, що 27.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.03.2010 р. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно з довідкою та характеристикою навчального закладу від 15.09.2023 р., [PERSON] навчається у 8-Б класі, навчається успішно, систематично відвідує заняття. Мати приділяє увагу вихованню дочки. Відповідно до висновку органу опіки і піклування від 08.11.2023 р. № 104-8221, проведено обстеження умов проживання дитини, батько з дитиною тривалий час не спілкується, відносин не підтримує, усі обов`язки по утриманню та розвитку дитини взяла на себе матір. Тому, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено ухилення відповідачем протягом тривалого часу від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки, а також не забезпечення дитині належних умов для її фізичного, духовного і морального розвитку. Ухилення відповідача від виховання дочки суперечить його інтересам, перешкоджає його нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. Доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Тому, позов в частині позбавлення батьківських прав позов слід задовольнити. Також, на підставі статей 166, 180 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки. Водночас, визначаючись із розміром частки аліментів, суд зазначає, що позивачка заявила до стягнення 1/3 частку заробітку відповідача, що перевищує частку аліментів, яка стягується у безспірному порядку, при цьому, розмір заявленої частки у позові жодним чином не обґрунтований, доказів на підтвердження матеріального становища і здоров`я дитини суду не надано. Тому, позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити частково, та присудити до стягнення з відповідача аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн., а також стягнути судовий збір на користь держави за позовними вимогами про стягнення аліментів в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial