Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 10.01.2022 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 14.06.2023 року складає 12824,07 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 05.12.2023 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій позовній заяві просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав. викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 10.01.2022 року між акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с. 29). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Водночас, як слідує із пояснень представника відповідача, остання заперечила факт отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у неї заборгованості перед банком. Разом з тим, як слідує із відзиву на позовну заяву, [PERSON] 17.10.2022 року було подано заяву слідчому управлінню ГУНП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, з якої слідує, що вона на початку 2022 року відкрила рахунок в застосунку «Monobank» для особистого користування. В подальшому, за попередньою домовленістю із [PERSON] вона передала останньому дані відкритого банківського рахунку, після чого той прив`язав її банківські дані АТ «Універсал Банк» до власного мобільного застосунку з метою сплати від її імені певних платежів. Згодом, вона дізналася від працівників банку, що у неї на рахунку виникла заборгованість в розмірі 13000 грн. За правилами ст.76ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77ЦПК\~України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно ст.1071\~ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до пункту 6 розділу 6 Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідно п. 8 ст. VI Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до підпункту 9 пункту 8 розділу 1 Положення внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення. Операції, що здійснюються з використанням платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого банком в рамках технології 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в мобільному додатку - визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч. Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його карткою. До такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, в якій зазначені правові висновки щодо провини в подібних ситуація саме позивача/клієнта через його власну недбалість та бездіяльність по захисту власних персональних даних. Отже, позивачка з власної недбалості надала третій особі персональні дані, номер картки та ПІН-кодів до неї, що в подальшому призвело до списання грошових коштів позивачки. Згідно ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Таким чином клієнт банку зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї. І саме клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, а саме того, що позивач надала свої персональні дані та пін-код від картки, відкритої в АТ «Універсал Банк» третій особі, яка в подальшому користувалася карткою та заволоділа грошовими коштами, не повідомила банк тобто остання порушила умови договору, а тому саме вона несе відповідальність за кредитним договором. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» вбачається, що станом на 14.06.2023 року заборгованість [PERSON] становить 12824,07 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12824,07 грн. (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ « Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12824,07 грн. заборгованості за кредитом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача слід стягнути 2147,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved