Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та у м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяна Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № № [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 0,12 га, кадастровий номер 5120887700:01:005:0048, розташованої в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, посвідчений 28 квітня 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяною Петрівною, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 807, укладеного між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяни Петрівни від 28.04.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 34999007 на земельну ділянку №№ [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 0,12 га, кадастровий номер 5120887700:01:005:0048, розташованої в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 0,12 га, кадастровий номер 5120887700:01:005:0048, розташованої в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області; визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,75 га, розташовану в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області; витребувати у [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,75 га, розташовану в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн та судові витрати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шабівської сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.11.2001 року № 39/XXIV-XXIII [PERSON] надано безоплатно у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,075 га, розташовану в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області. Розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 05 лютого 2007 року № 136 передано [PERSON] у власність земельні ділянки № № [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 0,12 га, які розташовані в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, про що складено та видано [PERSON] державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936997 від 24.04.2007 року. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2008 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 квітня 2012 року, у справі № 2-а-272/2008 за адміністративним позовом заступника Білгород-Дністровського прокурора в інтересах [PERSON] до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] , вказане розпорядження голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації скасовано та зазначений державний акт про право приватної власності на земельну ділянку визнано недійсним. Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 року у справі № 1-43/11 за незаконне заволодіння земельними ділянками № № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які належали громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розташованих в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, на підставі підроблених рішень Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та державних актів право власності на земельні ділянки, [PERSON] визнано винним за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 (шахрайство), ч. 3 ст. 358 (підроблення документів) Кримінального кодексу України, та призначено покарання за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на три роки, за ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України обмеження волі на один рік. Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України визначено засудженому [PERSON] остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнено засудженого [PERSON] від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік. Згідно листа від 02.04.2021 року № 272/124-21 міськрайонного управління у Білгород-Дністровського району та у м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1200 га для ведення садівництва, зареєстрована в 2007 році в Державному реєстрі земель з кадастровим номером 5120887700:01:005:0048. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.04.2021 року стало відомо, що [PERSON] , на підставі підробленого державного акту, скасованого вказаною постановою суду, продав земельну ділянку № [NUMBER] , [NUMBER] , кадастровий номер 5120887700:01:005:0048, загальною площею 0,12 га, за договором купівлі-продажу зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 807 від 28.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяною Петрівною, громадянину [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, земельна ділянка [ADDRESS] , та належить [PERSON] , незаконно відчужена [PERSON] в результаті протиправних дій [PERSON] . На підставі вищевикладеного він і вимушений звернутися з позовом до суду. 26 грудня 2023 року від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просив суд поновити строк для подання відзиву, у задоволені позовних вимог Ушкевич до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що 07 грудня 2023 року Головне управління отримало позовні вимоги позивача, Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Одеської області. Згідно з пунктом 12 частини 4 Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системними в установленому порядку. Відповідно до інформації Відділу № 2 управління надання адміністративних послуг Головного управління (далі - Відділ) від 21.12.2023 року № 3260/486-23 згідно наявних у Відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди та других примірників державних актів, станом на 01.01.2013 року за гр. [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської райдержадміністрації N№ 136 від 05.02.2007 року було зареєстровано державний акт серії ЯГ № 936997 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5120887700:01:005:0048), загальною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний державний акт було зареєстровано в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 01.07.515.00083 від 24.04.2007 (другий примірник державного акту в архіві відділу відсутній). Відповідно до даних Державного земельного кадастру в порядку інформаційного обміну від 28.04.2017 року надійшли відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,12 га для ведення садівництва за гр. [PERSON] . Відомості про реєстрацію земельної ділянки за позивачкою [PERSON] у Відділі відсутні. В Державному земельному кадастрі наявні відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5120887700:01:005:0048, площею 0,1200 га, як зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення - А. 01.05. Для індивідуального садівництва; вид використання: для ведення садівництва; зареєстрована - 24.04.2007. Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Також відповідно до ч. 10 ст. 24 вищевказаного закону Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; ??якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). У зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», «Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, та відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; ???суб?єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. При цьому, ні Головне управління, ні його структурні підрозділи не являються суб`єктами державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Враховуючи, що Головне управління отримало лист справи лише 07.12.2023 року та надмірне навантаження у роботі працівників відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління (далі - відділ), яке виходить за межі їх фізичних можливостей, спричинене недостатньою кількістю співробітників, щодо яких здійснюється розподіл справ (на даний час в провадженні відділу перебуває 398 судових справ, а розподіл вказаних справ здійснюється на одного головного спеціаліста та начальника відділу), виникла необхідність більш тривалого часу для підготовки та подання Головним управлінням відзиву. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 07 травня 2021 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду та витребувані докази по справі. 09 січня 2023 року Ухвалою суду, підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті справи. 26 грудня 2023 року, замінено неналежного відповідача міськрайонне управління у Білгород - Дністровському районі та у м. Білгород - Дністровському Головного управління на належного відповідача Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутність з проханням позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надав заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Шабівської сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.11.2001 року № 39/XXIV-XXIII [PERSON] надано безоплатно у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,075 га, розташовану в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області. (т.1 а.с. 31) Розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 05 лютого 2007 року № 136 передано [PERSON] у власність земельні ділянки № № [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 0,12 га, які розташовані в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, про що складено та видано [PERSON] державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936997 від 24.04.2007 року. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2008 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 квітня 2012 року, у справі № 2-а-272/2008 за адміністративним позовом заступника Білгород-Дністровського прокурора в інтересах [PERSON] до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] , вказане розпорядження голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації скасовано та зазначений державний акт про право приватної власності на земельну ділянку визнано недійсним.(т.1 а.с. 36-38) Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 року у справі № 1-43/11 за незаконне заволодіння земельними ділянками № № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], які належали громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розташованих в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, на підставі підроблених рішень Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та державних актів право власності на земельні ділянки, [PERSON] визнано винним за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 (шахрайство), ч. 3 ст. 358 (підроблення документів) Кримінального кодексу України, та призначено покарання за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на три роки, за ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України обмеження волі на один рік. Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України визначено засудженому [PERSON] остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнено засудженого [PERSON] від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік. (т.1 а.с. 24-30) Вирок набрав законної сили 13 листопада 2012 року. (т.1 а.с. 30) Згідно листа від 02.04.2021 року № 272/124-21 міськрайонного управління у Білгород-Дністровського району та у м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1200 га для ведення садівництва, зареєстрована в 2007 році в Державному реєстрі земель з кадастровим номером 5120887700:01:005:0048. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.04.2021 року [PERSON] , на підставі підробленого державного акту, скасованого вказаною постановою суду, продав земельну ділянку № [NUMBER] , [NUMBER] , кадастровий номер 5120887700:01:005:0048, загальною площею 0,12 га, за договором купівлі-продажу зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 807 від 28.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяною Петрівною, громадянину [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, земельна ділянка [ADDRESS] , та належить [PERSON] , відчужена [PERSON] . Відповідно до відзиву Головного управління Держгеокадастру в Одеської області зазначено, що відповідно до інформації Відділу № 2 управління надання адміністративних послуг Головного управління (далі - Відділ) від 21.12.2023 року № 3260/486-23 згідно наявних у Відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди та других примірників державних актів, станом на 01.01.2013 року за гр. [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської райдержадміністрації № 136 від 05.02.2007 року було зареєстровано державний акт серії ЯГ № 936997 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5120887700:01:005:0048), загальною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний державний акт було зареєстровано в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 01.07.515.00083 від 24.04.2007 (другий примірник державного акту в архіві відділу відсутній). Відповідно до даних Державного земельного кадастру в порядку інформаційного обміну від 28.04.2017 року надійшли відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,12 га для ведення садівництва за гр. [PERSON] . Відомості про реєстрацію земельної ділянки за позивачкою [PERSON] у Відділі відсутні. Нормативне обґрунтування. Правилом частини першої статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання віндикаційного позову. Віндикаційний позов - це позов власника про повернення йому майна, що вибуло з його володіння, який пред`являється до особи, у незаконному володінні якої знаходиться це майно. Предметом віндикаційного позову є не будь-яке майно. А лише те, яке визначене індивідуальними ознаками, і це випливає із сутності даного позову, спрямованого на повернення власнику того самого майна, що вибуло з його володіння. Об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Таким чином, із чужого незаконного володіння може бути витребувано лише індивідуально визначена річ. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незмінними. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна (фізична особа), або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором. Відповідачем за таким позовом є особа, яка незаконно володіє майном (незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати), тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави. Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено за рішенням суду. Отже, за таким позовом позивач має підтвердити своє право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. У системному аналізі наведених вище норм чинного законодавства, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Так, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 вже звертала увагу на те, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 1 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18). Вказане свідчить про те, що навіть у разі відчуження спірного нерухомого майна його набувачем, власник має право витребування такого з чужого незаконного володіння від останього набувача. Це право власника захищено безпосередньо законом, та має на меті повернення у попереднє становище, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палати Верховного Суду у пунктах 146, 147 постанови від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зробила висновок, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. В ході розгляду справи достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами законність отримання [PERSON] земельної ділянки відповідно рішення Шабівської сільської ради народних депутатів Білгород - Дністровського району Одеської області від 22 листопада 2001 року № 39/XXIV-XXIII. Суд,

Outcome: partial