Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцької територіальної громади в особі Прилуцької міської ради про визнання, що [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається з Б1 житловий будинок, 61 - прибудова, В1 - сарай, №1 - огорожа, №2 - хвіртка, К- водопровід побутово-питний. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер тато позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 червня 1992 року серії [NUMBER] . Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] не складав заповіт, позивач є його єдиним спадкоємцем. Позивач прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав і був зареєстрований разом з ним. Для оформлення спадкових прав на будинок, позивач звернувся до державного нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують право власності [PERSON] на цей будинок, (лист від 08.11.2023р. виданий держаним нотаріусом Домашенко Л.А.). Наявність житлового будинку садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією технічного паспорта, який виготовлено 22.08.2023р.; витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 22.08.2023р. та звітом про незалежну оцінку майна від 15.11,2023р. згідно з яким ринкова вартість будинку становить 94 821,00 грн. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] (в дівоцтві [PERSON] , зміна прізвища підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 04.10.1982р.). Як вбачається з копії довідки №1773 від 03.11.2023 року, виданої КП «Прилуцьке МЕТІ» Чернігівської обласної ради, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Так як, в позасудовому порядку дане питання вирішити неможливо, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте згідно заяви, яка надійшла до суду, просять суд розглянути справу без їхньої участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, згідно якої не заперечує проти задоволення заявлених вимог, справу просить розглянути без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія листа державного нотаріуса, , копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копія домової книги, копія довідки виданої КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №1773 від 03.11.2023р., копія технічного паспорту на будинок, копія Звіту про незалежну оцінку майна, копія Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с.10-30). Пунктом 2 статті 16 ЦК України передбачено, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пунктом 2 статті 16 ЦК України передбачено, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування», абз.З п.1 постанови від 30.05.2008 року №7, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української PCP, якщо строк на її прийняття закінчився до 01.01.2004 року. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним правовстановлюючого документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зазначені\~вище письмові\~документи свідчать,\~що у\~спадкодавця виникло\~право власності\~на будинок.\~Таким чином\~спірний будинок\~був набутий\~у власність\~ [PERSON] \~у встановленому\~на той\~час порядку.\~Позивач є його єдиним спадкоємцем за законом, позов про поновлення порушеного права, визнання права на майно, підлягає задоволенню.

Outcome: approved