Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

19 вересня 2023 року до Горохівського районного суду Волинської області від Ківерцівського районного суду Волинської області надійшли за підсудністю матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом, судове засідання призначено на 02.11.2023 р. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача, востаннє на 22.01.2024 р. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що через нетривалий період часу після укладення шлюбу вона зрозуміла, що вони з відповідачем зовсім різні за характером люди. На даний час відповідач мобілізований до лав Збройних Сил України, в телефонному режимі не заперечує щодо розірвання шлюбу. Позивачка зазначає, що шлюб між сторонами існує формально, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують зв`язків один з одним, тому вона не вбачає подальших причин підтримувати сімейні відносини. Оскільки подальше проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, позов задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи остання не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позов визнав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 червня 2022 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №596 (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами припинено сімейні стосунки, шлюб існує формально: бажання підтримувати сімейні відносини позивачка не має, подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у поданій суду заяві не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved