Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання у квітні 2026 року. Позов обґрунтовує\~тим,\~що вона проживала разом із [PERSON] [INFO] в них народилася спільна дитина [PERSON] , якій 31 жовтня 2023 року виповнилося 18 років. 01 вересня 2021 року дочка була зарахована на денну форму навчання в Дерекції комплексу Шкіл ім.Вінцента Вітоса м.Заріччя Республіка Польща, де буде навчатися до квітня 2026 року. На даний час дитина перебуває виключно на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки у зв`язку з продовженням нею навчання, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. Оскільки, їхня спільна дочка навчається у навчальному закладі на денному відділені і потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням, а матеріальної допомоги, яку надає вона, не вистачає для повного забезпечення її всім необхідним, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів в примусовому порядку. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10 січня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 15 січня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області 15 листопада 2005 року. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №1972 від 27 листопада 2023 року. Відповідно до довідки Комплексу Шкіл ім.Вінцента Вітоса в м.Заріччя №ZS4317.285.2003 від 02 листопада 2023 року [PERSON] , [INFO] є ученицею 3 класу Технікуму на спеціальність: технік-логістик, проживає в гуртожитку та не отримує стипендії. Навчання відбувається в денній форму. Планове завершення школи: квітень 2026 року. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.\~ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже,\~як описано\~вище, повнолітня\~ [PERSON] \~продовжує навчання на денній формі та не може самостійно себе утримувати, тому потребує при цьому матеріальної допомоги. Суд враховує те, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися на даний час несе мати з якою вона проживає. В свою чергу, відповідач [PERSON] є працездатним чоловіком, має можливість працювати та надавати повнолітній дочці допомогу, пов`язану із навчанням, та не заперечує щодо надання такої допомоги, про що подав письмову заяву. Згідно з ч.4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 28 листопада 2023 року та до закінчення навчання квітня 2026 року. Згідно із п.\~1 ч. 1 ст.\~430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно вимог п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 536,80 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 536,80 грн. віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved