Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

1.Позиція позивача. 26 травня 2020 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501250998. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадках невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 32336,40 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залищено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. АТ «Сенс Банк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Згідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501250998 у розмірі 32336,40 гривень. 2.Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України. До судового засідання, призначеного на 20 листопада 2023 року подала до суду заяву про відкладення слухання справи для отримання правової допомоги; до судового засідання, призначеного на 06 грудня 2023 року подала клопотання про відкладення слухання спарви для заключення договору з адвокатом; до судового засідання, призначеного 09 січня 2024 року подала клопотання про відкладення слухання справи для отримання документів з банку. Відзив відповідач на позов не подала, свою позицію зприводу позовних вимог не висловила. 3.Процесуальні питання, заяви та клопотання. 27 липня 2023 року позивачем подано даний позов до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпорпетровської області (а.с. 3-4). Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпорпетровської області від 23 серпня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпорпетровської області (а.с. 43). 27 вересня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 48). 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 49). 19 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача АТ «Сенс Банк» - Рудницького Ю.І. надійшла заява, згідно до змісту якої просить позов задовольнити в повному обсязі, проводити судове засідання за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 58-59). 17 листопада 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про відкладення слухання справи для отримання правової допомоги (а.с. 69). 05 грудня 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про відкладення слухання справи для заключення договору з адвокатом (а.с. 76). 08 січня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про відкладення слухання справи для отримання документів з банку (а.с. 85). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. 4.Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 26 травня 2020 року мід Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано оферту на укладання угоди надання кредиту № 501250998, згідно до якої сума кредиту складає 32443,63 грн. на строк 54 місяці, процентна ставка 21,99% річних фіксована (а.с. 5). [PERSON] 26 травня 2020 року також підписана анткета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» (а.с. 5 на звороті). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 26 травня 2020 року, сума кредиту складає 32443,63 грн., процентка ставка 21,99 % річних на строк 54 місяці (а.с. 7 на звороті). Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна заборгованість за кредитним договором № 501250998 від 26.05.220 станом на 22.01.2023 року складає 32 336,40 грн. (а.с. 10). Згідно до меморіального ордера №1595971 від 26 травня 2020 року [PERSON] від АТ «Сенс Банк» було перераховано суму у розмірі 32443,63 гривні з призначенням платежу - надання кредиту за кредитним договором № 501250998 від 26.05.2020 року (а.с. 11). Разом з тим, із наданої позивачем виписки по особовим рахункам з 26.05.2020 по 22.01.2023 року вбачається, що відповідач фактично отримав у банку кредитні кошти, якими активно користувався, жодних заперечень щодо розміру заборгованості по тілу кредиту відповідач суду не подав (а.с. 12-28). 25 квітня 2023 року на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 29).\~ \~ \~ 5.Норми права застосовані судом та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Ці дані встановлюються такими засобами: \~ \~ \~ \~1) письмовими, речовими і електронними доказами; \~ \~ \~ \~2) висновками експертів; \~ \~ \~ \~3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2\~ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 статті 612 Цивільного Кодексу Українипередбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій, у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів»\~(далі\~Закон). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону споживач\~фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином, суд вважає, що заявлена позовна вимога, щодо стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 501250998 від 26.05.2020 року у ромірі 32336,40 гривень, підлягає задоволенню. Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 336/887/18 (провадження № 61-11747св19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). \~ \~ \~ 6.Судові витрати. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2684,00 гривні, що підтверджується меморіальним ордером № 1761296438 від 24 травня 2023 року (а.с.2), як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved