Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , Харківської товарної біржі, в якому просить визнати договір Н2-41 купівлі-продажу нерухомості від 27.04.1999 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) - дійсним. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що між [PERSON] та нею, [PERSON] , 27.04.1999 було укладено Договір Н2-41 купівлі-продажу нерухомості за адресою: [ADDRESS] . В подальшому на підставі рішення І сесії VII скликання Дергачівської міської ради № 31 від 20 листопада 2015 року «Про перейменування вулиць, провулків та в`їздів міста Дергачі» в`їзд Комінтерна в м. Дергачі був перейменований на в`їзд Професійний. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов Договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок жилою площею 35 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м., який складається з 1/2, 1/2 частин житлового будинку - «А-1» з надвірними будівлями та спорудами: «Б»-літня кухня, «В, Ж»- сарай, «Г»-погріб, «Д»-гараж, «Е»-туалет, № 1-2 - огородження. Право власності Продавця підтверджувалося: 1/2 частина житлового будинку - Свідоцтво на право власності, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою 27.09.1988 р. № 4645, зареєстроване в БТІ м. Дергачі 09.11.1988 р., реєстраційний номер 20-4054; 1/2 частина житлового будинку - Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою 27.09.1988 р. за № 4647, зареєстроване в БТІ м. Дергачі 09.11.1988 р., реєстраційний номер 20-4054. Вказаний Договір купівлі-продажу нерухомості зареєстрований на Харківській товарній біржі. На виконання умов договору покупець оплатила вартість житлового будинку, а продавець звільнила продану нерухомість та надала її покупцю. В подальшому покупець право власності на вищезазначений житловий будинок зареєструвала в МП «Інвенрос» - № 4054 від 05.10.1999 р. Тобто, всі істотні умови договору, зареєстрованого на товарній біржі, сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений і протягом всього часу з моменту укладення договору вона, [PERSON] , відкрито володіє та користується придбаним житловим будинком. В подальшому вона провела реконструкцію даного житлового будинку, яка була узаконена в передбаченому законом порядку. Внаслідок реконструкції загальна площа будинку становить 116, 4 кв. м., житлова площа - 90, 8 кв. м. Опис: житловий будинок літ. "А-1" з мансардою "Амнс" прибудовою літ. "а", ганком літ. "аі" та надвірні будівлі і споруди: літня кухня літ. "Б", погріб літ. "Г", навіс літ. "З", вигрібна яма літ. "Й", альтанка літ. "К", сарай літ. "Л", вигрібна яма літ. "Н", сарай літ "О", навіс літ. "П", вбиральня літ. "Р", літній душ літ. "С", колодязь N, огорожа N1-4. Право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 39860753. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: Н2-41, виданий 27.04.1999 р., видавник: Харківська товарна біржа, декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК161201210178, видавник: Департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у Харківській області, Документ отримано з ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 17.01.2020, видавник: Фізична особа - підприємець [PERSON] . У тому числі побудовано/реконструйовано самочинно: відсутні. Право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] із кадастровим № 6322010100:00:002:0892 площею 0,08 га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24272626. Позивачці стало відомо, що договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі, на теперішній час не є документом, що посвідчує право власності, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити . Представник відповідача - Харківської товарної біржі, в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення УкрПошти, та шляхом розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України», з заявами до суду не звертався. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про слухання\~справи повідомлялася\~належним чином,\~про що\~свідчить рекомендовані\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення УкрПошти,\~та шляхом розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України», з заявами до суду не зверталася. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991\~«Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених\~постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Оскільки відповідачі з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не зверталися, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу №Н2-41 від 27.04.1999 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок жилою площею 35 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м., який складається з 1/2, 1/2 частин житлового будинку - «А-1» з надвірними будівлями та спорудами: «Б»- літня кухня, «В, Ж»- сарай, «Г»-погріб, «Д»-гараж, «Е» - туалет, № 1-2 - огородження. Вказаний договір був укладений на товарній біржі «Харківська товарна біржа». За домовленістю сторін будинок був придбаний за 16000 гривень. Згідно з умовами договору [PERSON] оплатила вартість житлового будинку, а [PERSON] звільнила продану нерухомість та надала її покупцю. В подальшому [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок зареєструвала в МП «Інвенрос» - № 4054 від 05.10.1999 р. Тобто, всі істотні умови договору, зареєстрованого на товарній біржі, сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений і протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] , відкрито володію та користуюсь придбаним житловим будинком. Внаслідок реконструкції загальна площа будинку становить 116, 4 кв. м., житлова площа - 90, 8 кв. м. Опис: житловий будинок літ. "А-1" з мансардою "Амнс" прибудовою літ. "а", ганком літ. "а1" та надвірні будівлі і споруди: літня кухня літ. "Б", погріб літ. "Г", навіс літ. "З", вигрібна яма літ. "Й", альтанка літ. "К", сарай літ. "Л", вигрібна яма літ. "Н", сарай літ "О", навіс літ. "П", вбиральня літ. "Р", літній душ літ. "С", колодязь N, огорожа N1-4. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 39860753. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: Н2-41, виданий 27.04.1999 р., видавник: Харківська товарна біржа, декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК161201210178, видавник: Департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у Харківській області, Документ отримано з ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 17.01.2020, видавник: Фізична особа - підприємець [PERSON] . Згідно довідки № 370/1 від 20.07.2023 р., що видана [PERSON] , після обстеження на місці 19.07.2023 року та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно відповідає характеристикам. У тому числі побудовано/реконструйовано самочинно: відсутні. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] із кадастровим № 6322010100:00:002:0892 площею 0,08 га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24272626. Оскільки відносини між [PERSON] та [PERSON] склалися в момент укладення спірного договору - 27.04.1999, то суд застосовує приписи Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~41\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в)якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вимог ст.\~224\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.\~227\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу). Відповідно до вимог ст.\~228\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За змістом ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР(1963року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 154\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Згідно постанови ВС України від 24.05.2017. до 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі (постанова №640/2034/15-ц). Верховний суд України, зокрема, зазначив, що за положеннями статті 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві, отже вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно відповідно до положень ст. 5 цього кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи належить майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Таким чином, на час укладання договору купівлі-продажу діяв ЦК УРСР положення якого не пов`язували державну реєстрацію з моментом виникнення права власності. Зі змісту договору від 27.04.1999 вбачається, що укладений між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Харківська товарна біржа» правочин містить всі ознаки договору купівлі-продажу, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, передбачених ст.\~153\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на момент укладення вказаного правочину, про що свідчать їх підписи у ньому, за наслідками укладення зазначеного договору [PERSON] передала житловий будинок у власність покупцю [PERSON] , а остання прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму. Вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору. Відповідно до вимог ст.\~47\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, така угода купівлі-продажу вважається дійсною. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved