Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, мають троє дітей, яких просить залишити проживати з позивачкою. Шлюбно-сімейні стосунки фактично припинені, збереження шлюбу неможливе і позивачка не бажає цього, тож просить шлюб розірвати та стягнути на її користь судові витрати у справі. Відповідач не бажає розірвання шлюбу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито спрощене провадження в справі. Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року провадження у справі зупинено та надано сторонам термін для примирення три місяці. 28 грудня 2023 року ухвалою суду провадження відновлено та призначено справу до розгляду. Відповідач просить додатково надати термін для примирення з метою збереження шлюбу, проти чого сторона позивача категорично заперечує і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що за цей час відносини між подружжям іще більше погіршились, відповідач проявляє агресію, що суперечить інтересам позивачки та дітей. Сторони просять розглянути справу за їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 березня 2005 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №59, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). В подружжя є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Суд зазначає, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 160 СК України батьки мають право на визначення місця проживання дитини. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачем жодним чином не обґрунтовано клопотання про надання повторного строку на примирення, підстав для повторного вжиття заходів щодо примирення подружжя немає. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а примушування її до шлюбу неможливе. Суд робить висновок, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позовні вимоги задовольняє. Відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання дітей з їх матір`ю, тож спору щодо місця проживання дітей немає. За ст. 160 СК України суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати дітей з позивачкою, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Outcome: approved