Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги служба у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про поновлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , була позбавлена батьківських прав за рішенням Іванівського суду від 28.11.2018р. оскільки на той час знаходилася у скрутному становищі, маючи на руках новонароджену дитину, не маючи підтримки з боку родичів ( посварилася з батьком, а мати не спілкувалася з донькою ще з малолітнього віку) та постійного місця проживання, залишила свого сина, [PERSON] , [INFO] на свого рідного батька, [PERSON] , [INFO] , який згодом був призначений опікуном дитини, та подалася до м.Одеси шукати роботу та місце проживання. В м.Одеса вона працювала та тимчасово проживала, не маючи постійного місця проживання до початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022р. На даний час позивачка має постійне місце проживання у Німеччині, , роботу та соціальний захист (медичне страхування) з місцем реєстрації, має офіційне підтвердження реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] ; договори на роботу ( має два офіційні місця роботи за сумісництвом: прибиральниця у школі та прибиральниця в готелі); довідки про доходи за останні 6 місяців, (копії надаються, оригінал знаходяться у позивача). Весь час з 2018р. позивачка спілкувалася зі своїм батьком (опікуном сина) щоб дізнатися відомості про сина. Наразі опікун дозволив спілкування з дитиною, хлопчику подобається спілкуватися з матір`ю, він називає її мамою, грається з нею, ходить на прогулянки до парку. При розгляді справи просить суд врахувати, що поведінка позивача відносно свого малолітнього сина змінилась, вона його любить, цікавиться його життям та майбутнім, діє в найкращих інтересах дитини, працює, має своє житло та дохід, бажає займатись вихованням дитини. В ході судового розгляду справи в підготовчому судовому засіданні позивачка збільшила позовні та просила суд окрім поновлення у батьківських правах відносно її малолітнього сина, [PERSON] , припинити опіку [PERSON] над дитиною [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивачка не з`явилася проте клопотали про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідач по справі у судове засідання не з`явився направив до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти поновлення батьківських прав позивачки та припинення його опіки над малолітнім [PERSON] . Представник служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області просили справу слухати у їх відсутність та просили позов задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батько - відомості про батька до актового запису про народження №117 від 25.05.2016, складеного виконкомом Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області на гр.. [PERSON] , [INFO] внесені відповідно до ч.1 с. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] , [INFO] , була позбавлена батьківських прав за рішенням Іванівського суду від 28.11.2018р. оскільки на той час знаходилася у скрутному становищі, маючи на руках новонароджену дитину, не маючи підтримки з боку родичів ( посварилася з батьком, а мати не спілкувалася з донькою ще з малолітнього віку) та постійного місця проживання, залишила свого сина, [PERSON] , [INFO] на свого рідного батька, [PERSON] , [INFO] , який згодом був призначений опікуном дитини, та подалася до м.Одеси шукати роботу та місце проживання. В м.Одеса вона працювала та тимчасово проживала, не маючи постійного місця проживання до початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022р. На даний час позивачка має постійне місце проживання у Німеччині, , роботу та соціальний захист (медичне страхування) з місцем реєстрації, має офіційне підтвердження реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] ; договори на роботу ( має два офіційні місця роботи за сумісництвом: прибиральниця у школі та прибиральниця в готелі); довідки про доходи за останні 6 місяців, (копії надаються, оригінал знаходяться у позивача). Весь час з 2018р. позивачка спілкувалася зі своїм батьком (опікуном сина) щоб дізнатися відомості про сина. Наразі опікун дозволив спілкування з дитиною, хлопчику подобається спілкуватися з матір`ю, він називає її мамою, грається з нею, ходить на прогулянки до парку. При розгляді справи просить суд врахувати, що поведінка позивача відносно свого малолітнього сина змінилась, вона його любить, цікавиться його життям та майбутнім, діє в найкращих інтересах дитини, працює, має своє житло та дохід, бажає займатись вихованням дитини. Орган опіки та піклування Великобуялицької сільської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 04.10.2023 р., надав письмовий висновок ,згідно якого вважає за доцільне поновлення батьківських прав матері, [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків, суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Судом не здобуто доказів того, що поновлення позивачці батьківських прав відносно малолітнього, буде суперечити інтересам останніх. Враховуючи установлені судом обставини про позитивні зміни у житті та поведінці позивачки стосовно дитини, виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав, на даний час зникли, здатна та має бажання виконувати свої обов`язки по вихованню та утриманню своїх дітей, довела це своїми діями по відношенню до них, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід поновити батьківські права відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved