Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до суду\~з вищезазначеною\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про зменшення\~розміру аліментів,\~вимоги якої\~в подальшому\~уточним та\~з урахуванням\~уточнених позовних\~вимог просить\~суд: - зменшити розмір аліментів, що утримуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] згідно судового наказу № 495/6155/22 виданого 19.09.2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про утримання аліментів на користь [PERSON] на утримання сина, 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитини повноліття, а саме до [INFO] . Свої позовні вимоги обгрунтовує зокрема тим, що на підставі судового наказу № 495/6155/22 від 19.09.2022 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у справі за позовом [PERSON] [INFO] до [PERSON] [INFO] - про стягнення аліментів на позивача покладений обов?язок сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі частини від усіх видів мого заробітку (доходу). Позивач вважає, аліменти визначені судовим наказом розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України з наступних підстав. ???28 липня 2022 року між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано шлюб у Білгород-Дністровському відділі реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області про що було складено відповідний актовий запис N? 348. Дружина позивача, безробітна вона знаходиться на його утриманні. Позивач ???від першого шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] , якій він також надає матеріальну допомогу. У зв?язку з знаходженням в лавах ЗСУ у зоні бойових дій та виконанні бойових завдань із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з листопада 2022 року позивач витрачаю частину свого заробітку на забезпечення себе засобами безпеки, одягом та їжею. Також на його утриманні знаходиться мати його дружини - [PERSON] [INFO] яка є інвалідом 3 групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 11.02.2009 року N? [NUMBER] . Враховуючи вищенаведене, позивач не відмовляється від утримання свого неповнолітнього сина, однак просить суд врахувати його обставини життя та зменшити розмір аліментів. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився. Просив суд розглянути справу без його участі, просить суд задовольнити його позовну вимогу про зменшення розміру аліментів у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі, відзиву не надав. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно\~ч.1\~ст. 223 ЦПК України, у порядку\~ст.\~ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених\~ч.1\~ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено 25.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 12.07.2016 року відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис N?280. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 06.09.2014 року відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис N?939. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області N?495/5466/16-ц від 11.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний та з позивача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.07.2016 року і до досягнення дитини повноліття, до 30.08.2032 року. 30.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис N?385. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області N?495/2638/21 Від 25.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідно до судового наказу N?495/6155/22 виданого 19.09.2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області з позивача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.08.2022 року і до досягнення дитини повноліття, до 21.09.2035 року. 28.07.2022 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис N?348. Позивач проходить службу у лавах Збройних силах України, а на теперішній час безпосередньо у зоні бойових дій та виконання бойових завдань із забезпечення безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії зі сторони російської федерації. 3 листопада 2022 року з нього стягують на виплату аліментів майже половину зарплати, що ставить його у скрутне становище. Разом з тим, судом встановлено, що на утриманні позивача знаходиться його дружина, [PERSON] , [INFO] та мати дружини, [PERSON] , яка є інвалідом III групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 11.02.2009 року Пенсійним фондом України, термін - довічно. Окрім того, на утриманні позивача знаходиться мати, [PERSON] , 1961 року народження, яка є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданого 06.10.2021 року ПФУ терміном довічно. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п.3 ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N?3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров?я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. При видачі судового наказу N?495/6155/22 виданого 19.09.2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по про стягнення з [PERSON] , аліментів на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд не врахував, що у позивача є діти, та з нього вже стягуються аліменти у твердій сумі у розмірі 700,00 грн. на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області N?495/5466/16-ц від 11.08.2016 року. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено за рішенням суду за позовом платника, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров?я. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N?3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв?язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров?я когось із них. Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісності та розумність. Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушених цивільних прав або інтересів. 3 30.06.2016 року набрали чинності зміни до Конституції України. Основним завданням цих змін є вдосконалення конституційних основ правосуддя для практичної реалізації принципу верховенства права і забезпечення кожному права на справедливий судовий розгляд справи незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру. Окрім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N?7460/30) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Верховний суд України у постанові N? 727/1599/22 від 14 грудня 2022 року дійшов до наступного висновку: Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N? 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв?язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров?я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N? 6-143цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього на утриманні перебувають двоє дітей. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне\~17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при\~оцінці доказів\~керується критерієм\~«поза розумним\~сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини») Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та

Outcome: approved