Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КНП «Путильська багато профільна лікарня» про встановлення факту мобінгу та стягнення моральної шкоди. В позові вказує, що в жовтні 2019 року вона була незаконно звільнена із займаної посади головою комісії з реорганізації [PERSON] , що підтверджується рішенням Путильського районного суду по справі 721/910/19 від 05.12.2019року. Рішенням Путильського районного суду від 5 грудня 2019 року її позов до Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області, голови комісії з реорганізації (перетворення) КЗ Путильська ЦРЛ Михайлюка Климентія Миколайовича про скасування наказів та поновлення на роботі задоволено. Однак її поновлення відбулося 05.04.2023р. згідно наказу №25кнп «Про виконання рішення суду» на посаду заступник директора з економічних питань КНП «Путильська БЛ» №25 кнп «Про виконання рішення суду» від 05.04.2023р. та наказом. №26кнп від 06.04.2023р. 06.04.2023р. при ознайомлені з наказом від 05.04.2023р. №25 кнп «Про виконання рішення суду» вона в усній формі повідомила директора КНП «Путильська БЛ» про невідповідність зазначеного наказу вимогам ст.235 КЗпП України та ч.1 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином наказ від 05.04.2023р. №25 кнп «Про виконання рішення суду» було змінено 06.04.2023р. №26кнп, з яким вона ознайомилася під особистий підпис та приступила до роботи з 10.04.2023р. В зазначеному наказі №26 кнп від 06.04.2023р. «Про виконання рішення суду» п.8 було визначеного, що посадовий оклад на рівні 5% нижче від посадового окладу директора КНП «Путильська БЛ». Встановити підвищення посадового окладу за наявність поліклінічного відділення 15%. Надати надбавку до посадового окладу за складність та напруженість у розмірі 50%. Позивач в позові вказує, що вважає, що з 05.05.2023р., після відпустки зі сторони директора КНП «Путильська БЛ» починається застосування мобінгу до неї, підтвердженням цього є доповідні записки від заступника директора з економічних питань Панченко Є.Б. до директора КНП «Путильська БЛ» Михайлюка К.М. щодо надання нормативно методичних матеріалів, документації тощо для повноцінного виконання своїх обов`язків відповідно до посадової інструкції. 05.05.2023року, після виходу на роботу, вона письмово звертається до директора КНП «Путильська БЛ» [PERSON] , щодо забезпечення робочого місця, а саме спеціалізованим програмним комплексом, нормативно методичними матеріалами, постановами, указами, розпорядженнями, рішеннями та інш. нормативно правовими актами органів державної влади та місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності підприємства. 09.05.2023 року вона повторно звертається письмово до директора [PERSON] , щодо забезпечення робочого місця. Також 11.05.2023 року втретє намагається зареєструвати доповідну записку щодо забезпечення робочого місця, але директор [PERSON] відмовив в реєстрації документа, у зв`язку з чим, вона надіслана поштовим відправленням. 11.05.2023р. отримала відповідь на доповідні записки від 05.05.2023р. та 09.05.2023р., в якій вказано, що нормативно методичні матеріали, які регулюють діяльність лікарні можна отримати у вільному доступі мережі Інтернет. Спеціалізованими програмними комплексами користуються відповідні відділення. Вважає, що її дії щодо написання доповідних записок були обумовлені тим, що протягом тижня з 05.05.2023р по 12.05.2023р. вона не мала можливості виконувати посадові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією та передбачала повторне незаконне звільнення за невиконання своїх посадових обов`язків. Зазначає, що прояви мобінга відносно неї спостерігалися на кожній оперативній нараді (приниження, виведення із психологічної рівноваги, здійснення напруги на робочому місці). Підтвердженням факту мобінгу є те, що 15.05.2023 року на оперативній нараді в присутності працівників підприємства (завідуючих відділень, які не мають відношення до вирішення кадрових питань), директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] повідомив її про те, що наказом №35 кнп від 12.05.2023 року буде змінено істотні умови праці в умовах воєнного стану заступнику директора з економічних питань, а саме визнано такою, що втратила чинність посадова інструкція заступника директора з економічних питань Панченко Є.Б. (в редакції від 18.11.2013 року) затвердженою 05.04.2023р. Затверджено з 16.05.2023 року посадову інструкцію заступника директора з економічних питань КНП «Путильська БЛ». Вона вимушена була підписати посадову інструкцію в новій редакції, оскільки розуміла - якщо працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпП. В посадовій інструкції (нової редакції) в останньому абзаці розділу «Відповідальність» спостерігаються ознаки мобінгу, а саме зазначено, що заступник директора з економічних питань несе відповідальність за час відсутності на території лікарні 10 хвилин, про що в жодному локальному документі про це не йдеться мови. Вважає такі умови як прояви мобінга відносно неї оскільки ні в одній посадовій інструкції працівників КНП «Путильська БЛ» такого не визначено. До жодного працівника не були прийняті такі норми щодо відсутності на території лікарні більше 10 хвилин, та в правилах внутрішнього трудового розпорядку про таке не зазначено. 16.05.2023 року на оперативній нараді директор КНП «Путильська БЛ» в присутності завідувачів відділень повідомив її про наступну зміну істотних умов праці відповідно до наказу №36 кнп від 15.05.2023р, а саме: Зменшення суми посадового окладу на 15% від посадового окладу директора (визначеного з урахуванням норм п.4.1.5колективного договору). Відмінна надбавки за складність та напруженість у роботі в розмірі 50%. Вказує, що в її перший робочий день, після виконання рішення суду від 05.12.2019р., а саме 10.04.2023р. тарифікаційна комісія вирішує, що тільки одному працівнику треба змінити посадовий оклад, в зв`язку зі змінами істотних умов праці в умовах воєнного часу. Жодному працівнику підприємства не було проведено зміни (в сторону зменшення) посадових окладів в період воєнного часу. В обох випадках директор [PERSON] прилюдно зачитав накази з метою виведення із психологічної рівноваги її, оскільки такі повідомлення подаються працівнику особисто для підтвердження або відмови від запропонованих умов. Також зазначає, про те, що директор КНП «Путильська БЛ» Михайлюк К.М. 18.05.2023р. на оперативній нараді повідомив її щоб вона більше не приходила на зазначені наради, по причині його особистого невдоволення щодо звернення її до суду. На підставі вищезазначених подій вона зазнала моральні страждання, стрес, втрату звичайного устрою життя. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що дії директора КНП «Путильська БЛ» [PERSON] кваліфікуються як формами прояву мобінгу : Психологічний утиск; Економічний утиск. З врахуванням викладених обставин просить суд встановити факт здійснення мобінгу, який застосовував директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] відносно заступника директора з економічниї питань Панченко Євгенії Борисівни. Зобов`язати директора КНП «Путильська БЛ» Михайлюка К.М. припинити умисне застосування мобінгу, який проявляється у формі психологічного та/або економічного тиску. Стягнути з директора КНП «Путильська БЛ» [PERSON] моральну шкоду на користь [PERSON] у розмірі 5000грн. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 18.07.2023 року, за клопотанням позивача залучено до участі в справі співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 09.08.2023 року, за клопотанням позивача провадження по справі за позовом [PERSON] до КНП «Путильська багато профільна лікарня» про встановлення факту мобінгу та стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 09.08.2023 року, за ініціативою суду залучено до участі у справі третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КНП «Путильська багато профільна лікарня». Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові з підстав його недоведеності. В свою чергу позивач подала до суду заперечення на відзив, з врахуванням обставин викладених в запереченні, просила суд не приймати до уваги відзив на позов. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві просила суд позов задовольнити. Також уточнила вимоги, зазначила, що всі вимоги нею заявлено до [PERSON] зазначила, що вона претензій немає в частині скасування 50% за складність та інтенсивність в роботі, оскільки дійсно на даний час економічна криза. Щодо зменшення їй окладу вважає, що це було незаконно. Після звільнення відповідача з посади директора КНП «Путильська БЛ» збільшився обсяг роботи, заробітна плата не збільшилась. Зміни в посадову інструкцію не вносились, при новому керівництві. На даний час в оперативних нарадах не приймає участь. Також вказала, що не бажає скористатись правом заявляти клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача КНП «Путильська БЛ». Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні відзиву на позов. Просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з грудня 2018 року вона працює на посаді головного бухгалтера. [PERSON] забезпечена робочим місце, а також їй видано комп`ютерну техніку, всі працівники медичного закладу мають доступ до Інтернету. В медичному закладі відсутнє спеціальне програмне забезпечення, працівники закладу користуються нормативною базою, яка є в загальному доступі в Інтернет системі. Доступ до офіційної електронної пошти має директор закладу та ще одна особа. На оперативних нарадах та в робочий час не бачила, та не чула щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. На оперативній нараді було оголошено тільки наказ про зміну істотних умов праці. Підставою зменшення доплат до окладу було рішення тарифікаційної комісії та рішення первинної профспілкової організації КНП «Путильська БЛ». Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює завідувачем терапевтичного відділення КНП «Путильська БЛ». На оперативних нарадах та в робочий час не бачила, та не чула щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. Після зміни керівництва закладу [PERSON] оперативні наради не відвідує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює інспектором з кадрів в КНП «Путильська БЛ». В її обов`язки також входить ознайомлення з наказами, вона також ознайомлювала з наказами [PERSON] . В медичному закладі відсутнє спеціальне програмне забезпечення, працівники закладу користуються нормативною базою, яка є в загальному доступі в Інтернет системі. В робочий час не бачила, та не чула щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. На оперативній нараді була коли було оголошено наказ про зміну істотних умов праці. Після зміни керівництва в медичному закладі по відношенню до [PERSON] нічого не змінилось. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює медичним директором в КНП «Путильська БЛ». [PERSON] забезпечена робочим місце, а також їй видано комп`ютерну техніку, всі працівники медичного закладу мають доступ до Інтернету. В медичному закладі відсутнє спеціальне програмне забезпечення, працівники закладу користуються нормативною базою, яка є в загальному доступі в Інтернет системі. На оперативних нарадах та в робочий час не бачила, та не чула щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. Після зміни керівництва закладу [PERSON] оперативні наради не відвідує. Також зазначила, що з 31.05.2023 року до 24.07.2023 року вона виконувала обов`язки директора КНП «Путильська БЛ». Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює завідувачем хірургічного відділення КНП «Путильська БЛ». На оперативних нарадах та в робочий час не бачив, та не чув щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. Після зміни керівництва закладу [PERSON] оперативні наради не відвідує. В медичному закладі відсутнє спеціальне програмне забезпечення, працівники закладу користуються нормативною базою, яка є в загальному доступі в Інтернет системі. Суд заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, вважає, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту мобінгу не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо вчинення відносно неї мобінгу зі сторони відповідача. Судом встановлено, що рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року скасовано наказ голови комісії з реорганізації [PERSON] «Про накладення дисциплінарного стягнення» за № 73 від 08 жовтня 2019 року. Скасовано наказ голови комісії з реорганізації [PERSON] «Про накладення дисциплінарного стягнення» за №77 від 16 жовтня 2019 року. Скасовано наказ голови комісії з реорганізації [PERSON] «Про звільнення заступника головного лікаря з економічних питань КЗ «Путильська ЦРЛ» [PERSON] » за №77 від 16 жовтня 2019 року. Поновлено [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з економічних питань, або на рівноцінній посаді Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу на посаді заступника головного лікаря з економічних питань КЗ «Путильська ЦРЛ» з 16 жовтня 2019 року по 05 грудня 2019 року в сумі 27134 (двадцять сім тисяч сто тридцять чотири) гривні 49 коп., з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України /а.с.46-49/. Згідно наказу за №26 кнп від 06.04.2023р. «Про виконання рішення суду» директором КНП «Путильська БЛ» поновлено [PERSON] на посаду заступника директора з економічних питань на 1,0 посади з 16.10.2019 року /а.с.18/. Також в даному наказі визначено, що посадовий оклад встановити на рівні 5% нижче від посадового окладу директора КНП «Путильська БЛ». Також встановлено підвищення посадового окладу за наявність поліклінічного відділення 15%. Надано надбавку до посадового окладу за складність та напруженість у розмірі 50%. Наказом за №35 кнп від 12.05.2023 року директором КНП «Путильська БЛ» змінено істотні умови праці в умовах воєнного стану заступнику директора з економічних питань, а саме визнано такою, що втратила чинність посадова інструкція заступника директора з економічних питань [PERSON] (в редакції від 18.11.2013 року) затвердженою 05.04.2023р. Затверджено з 16.05.2023 року посадову інструкцію заступника директора з економічних питань КНП «Путильська БЛ» /а.с.27/. Наказом за №36 кнп від 15.05.2023 року директором КНП «Путильська БЛ» зменшено суму посадового окладу на 15% від посадового окладу директора (визначеного з урахуванням норм п.4.1.5 колективного договору). Відмінено надбавки за складність та напруженість у роботі в розмірі 50% /а.с.29/. Як видно з даного наказу підставою зменшення даних виплат є протокол тарифікаційної комісії №6 від 10.04.2023 року та протокол засідання первинної профспілкової організації КНП «Путильська БЛ» за №37 від 03.05.2023 року /а.с.31,33/. Також як встановлено судом 05, 09 та 11 травня 2023року, [PERSON] письмово звернулась до директора КНП «Путильська БЛ» Михайлюка К.М. щодо забезпечення робочого місця, а саме спеціалізованим програмним комплексом, нормативно методичними матеріалами, постановами, указами, розпорядженнями, рішеннями та інш. нормативно правовими актами органів державної влади та місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності підприємства /а.с.11,22,23/. На дані звернення 11.05.2023р. позивач отримала відповідь, згідно якої вказано, що нормативно методичні матеріали, які регулюють діяльність лікарні можна отримати у вільному доступі мережі Інтернет. Спеціалізованими програмними комплексами користуються відповідні відділення /а.с.24/. За змістом\~положень статті 55\~Конституції України кожному\~гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він\~вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до\~статей 3,4 КЗпП України законодавство\~про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 5-1 КЗпП України\~правовий захист від мобінгу (цькування), дискримінації, упередженого ставлення у сфері праці, захист честі та гідності працівника під час здійснення ним трудової діяльності, а також забезпечення особам, які зазнали таких дій та/або бездіяльності, права на звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та до суду щодо визнання таких фактів та їх усунення (без припинення працівником трудової діяльності на період розгляду скарги, провадження у справі), а також відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок таких дій та/або бездіяльності, на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Мобінг - це одна з форм дискріманіції прав людини у трудових відносинах, яка проявляється через психологічне, економічне та інше насильство. Наразі в Україні врегульовано на законодавчому рівні права та гарантії для працівників, які постраждали від проявів мобінгу на робочому місці. 11 грудня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)» від 16.11.2022 №2759-ІХ. Вказаний Закон доповнює Кодекс законів про працю України новою статтею, а саме ст..2-2, якою передбачено наступне: Мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). Вчинення мобінгу (цькування) заборонено. Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду Позивач в позові вважає проявом мобінгу (цькуванням) не забезпечення робочого місця, а саме спеціалізованим програмним комплексом, нормативно методичними матеріалами, постановами, указами, розпорядженнями, рішеннями та інш. нормативно правовими актами органів державної влади та місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності підприємства. Також 15.05.2023 року на оперативній нараді в присутності працівників підприємства (завідуючих відділень, які не мають відношення до вирішення кадрових питань), директор КНП «Путильська БЛ» Михайлюк К.М. повідомив її про те, що наказом №35 кнп від 12.05.2023року буде змінено істотні умови праці. В посадовій інструкції (нової редакції) в останньому абзаці розділу «Відповідальність» спостерігаються ознаки мобінгу, а саме зазначено, що заступник директора з економічних питань несе відповідальність за час відсутності на території лікарні 10 хвилин, про що в жодному локальному документі не заначено. Зменшення суми посадового окладу на 15% від посадового окладу директора (визначеного з урахуванням норм п.4.1.5колективного договору). Відмінна надбавки за складність та напруженість у роботі в розмірі 50%. Прояви мобінгу спостерігалися на кожній оперативній нараді (приниження, виведення із психологічної рівноваги, здійснення напруги на робочому місці). Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (постанова Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц). При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив перед судом питання про їх витребування. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між тим, доказів систематичних (повторюваних) тривалих умисних дій або бездіяльності роботодавця позивачем не надано. Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо проявів мобінгу, шляхом не забезпечення робочого місця, спеціалізованим програмним комплексом, нормативно методичними матеріалами, постановами, указами, розпорядженнями, рішеннями та інш. нормативно правовими актами органів державної влади та місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності підприємства. Також щодо проявів мобінгу на оперативних нарадах (приниження, виведення із психологічної рівноваги, здійснення напруги на робочому місці), оскільки як вбачається з показів вище допитаних свідків, останні вказали, про те, що в медичному закладі відсутнє спеціальне програмне забезпечення, працівники закладу користуються нормативною базою, яка є в загальному доступі в Інтернет системі. На оперативних нарадах та в робочий час свідки не бачили та не чули щоб директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] ставився до [PERSON] упереджено та цькував останню. Щодо тверджень позивача про те, що ознаками мобінгу було те, що 15.05.2023 року на оперативній нараді в присутності працівників підприємства (завідуючих відділень, які не мають відношення до вирішення кадрових питань), директор КНП «Путильська БЛ» [PERSON] повідомив про те, що наказом №35 кнп від 12.05.2023року буде змінено істотні умови праці, суд критично ставиться, оскільки сам по собі факт оголошення вищевказаного наказу не є мобінгом в розумінні ст.2-2 КЗпП України. Також суд вважає, що не є мобінгом зменшення суми посадового окладу на 15% від посадового окладу директора (визначеного з урахуванням норм п.4.1.5колективного договору) та відмінна надбавки за складність та напруженість у роботі в розмірі 50%, оскільки як видно з наказу за №36 кнп від 15.05.2023 року, підставою зменшення даних виплат є протокол тарифікаційної комісії №6 від 10.04.2023 року та протокол засідання первинної профспілкової організації КНП «Путильська БЛ» за №37 від 03.05.2023 року /а.с.29,31,33/. Судом також не встановлено факту мобінгу, що мав місце зазначення в посадовій інструкції (нової редакції), а саме відсутності на території лікарні більше 10 хвилин ставиться в табель той час з якого прибув на роботу, оскільки як вбачається з показів в судовому засіданні сторін по справі, після зміни керівництва КНП «Путильська БЛ» зміни в посадову інструкцію не вносили, на даний час вищевказані зміни діють. Також відповідно до ст..2-2 КЗпП України вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що судом не встановлено порушення трудових прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту мобінгу. Враховуючи те, що в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту мобінгу відмовлено, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання директора КНП «Путильська БЛ» Михайлюка К.М. припинити умисне застосування мобінгу, який проявляється у формі психологічного та/або економічного тиску, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 5000грн, оскільки вони є похідними від неї (похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (абзац другий частини першої\~статті 188 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed