Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

08.11.2021 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»», третя особа: [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовано тим, що 07.08.2020 року на вул. Набережна Заводська у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох автомобілів: «Hyundai Sonata», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Mercedes-Benz», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП пасажир автомобіля «Hyundai Sonata» [PERSON] отримала тілесні ушкодження. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження за № 12020040000000592 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На час ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номер [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС». 26.11.2020 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування: 205 723,00 грн. - в рахунок відшкодування витрат на лікування; 18 892,00 грн. - в рахунок відшкодування витрат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; 11 230,75 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні нейрохірургії № 2 КП «ДОКЛМ» ДОР» з 29.08.2020 року по 04.12.2020 року з діагнозом відкрита ЧМТ, забій головного мозку 3 ступеня, субарахноїдальний крововилив, перелом скроневої кістки з переходом на основу черепа, забійні рани лобної, тім`яної ділянки праворуч. Ускладнення основного діагнозу: рефлекторний тетрапарез, синдром лікворо-динамічних порушень виражений астено-невротичний синдром, внутрішня посттравматична гідроцефалія, стафілококовий менінгіт, перитоніт, дефіцитна анемія середнього ступеня важкості змішаного ґенезу. Позивач понесла витрати на придбання лікарських засобів на суму 205 723,00 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути на її користь: - 205 723,00 грн. страхового відшкодування витрат на лікування; - 18 892,00 грн. страхового відшкодування витрат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; - 11 230,75 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди: - 10 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2023 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 205/8448/21. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2023 року провадження у справі поновлено. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача [PERSON] - адвокат Стефківський В.І. письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача АТ «СГ «ТАС»» у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, що відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року, який набрав законної сили 18.04.2023 року, по справі № 205/848/21, неповнолітній [PERSON] 07.08.2020 року приблизно о 14:25 годин без посвідчення водія відповідної категорії, так як не отримував його у встановленому порядку, не маючи права на керування автомобілями, в тому числі категорії В1, В, оскільки не досягнув 18-річного віку, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався із перевищенням дозволеної у населеному пункті швидкістю близько 100-140 км/год, чим позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно зупинити керований ним автомобіль, по другій зліва смузі руху проїзної частини вулиці Набережна Заводська у м. Дніпрі, яка має по чотири смуги для руху у кожному напрямку, у Новокодацькому районі міста Дніпра у напрямку від вулиці Панаса Мирного до вулиці Юрія Кондратюка, перевозячи неповнолітніх пасажирів, а саме: на передньому сидінні [PERSON] , на задньому сидінні [PERSON] та [PERSON] . У цей же час назустріч [PERSON] по другій зліва смузі проїзної частини вулиці Набережна Заводська у напрямку від вулиці Юрія Кондратюка до вулиці Панаса Мирного зі швидкістю близько 30-50 км/год рухався автомобіль марки «Mercedes-Benz Axor 2528», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , перевозячи у кабіні пасажира [PERSON] . Під час руху на зазначеній ділянці автодороги [PERSON] повинен був дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, проте він, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи можливість передбачити настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушуючи перелічені вимоги ПДР України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не маючи достатніх навичок у керуванні транспортним засобом, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, за якої він мав би можливість виконувати всі необхідні дії з керування автомобілем, та які б забезпечували безпеку всіх учасників дорожнього руху, внаслідок чого 07.08.2020 року приблизно о 14:25 годин навпроти електроопори №541 на вулиці Набережній Заводській у Новокодацькому районі м. Дніпра не впорався з керуванням автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого допустив занесення керованого ним автомобіля вліво в напрямку зустрічних смуг руху. Водій [PERSON] , виявивши, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , у стані занесення рухається у зустрічному напрямку до смуги його руху, з метою запобігання дорожньо-транспортній пригоді розпочав маневр зміщення керованого ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер [NUMBER] , праворуч. Проте, у результаті подальшого зближення зазначених транспортних засобів перед електроопорою №541 на проїзній частині вулиці Набережна Заводська у Новокодацькому районі міста Дніпра на смугах руху в напрямку від вулиці Юрія Кондратюка до вулиці Панаса Мирного водій [PERSON] допустив зіткнення правою бічною частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , з передньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Ахоr 2528», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Згідно з висновком експерта №154е/5 від 20.01.2021 року, фото-таблицею до нього, за даними медичної документації та комп`ютерної томографії у потерпілої [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню з вогнищем забиття речовини головного мозку у лівій скроневій частці, гострої субдуральної гематоми у лівій потиличній області, набряку речовини головного мозку, перелому скроневої кістки праворуч з переходом на пірамідку та перелом тіла основної кістки, забійно-рваної рани у лобно-тім`яній області по центру та більш праворуч, розриву шкіри зовнішнього слухового проходу праворуч, стану післявушної кровотечі праворуч, з розвитком в посттравматичному періоді гострої гідроцефалії та бактеріального менінгіту; закритої травми грудної клітини, забою задніх відділів правої легені, саден та набряку м`яких тканин правої кисті; виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) праворуч, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу за умов ДТП; враховуючи характер та локалізацію виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень, дані медичної документації (стан на момент госпіталізації), можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, тобто в термін, вказаний у медичній документації та слідчим у постанові; за своїм характером виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Вказаним вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.148-165). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була забезпечена полісом АТ «СГ «ТАС» № [NUMBER] (а.с.85). Представник позивача 23.11.2020 року направив страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.10-12). З виписки лікарні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в стаціонарі КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР» з 07.08.2020 року по 29.08.2020 року з діагнозами: відкрита тяжка ЧМТ, забій головного мозку 3 ст., перелам скроневої кістки з переходом на основу черепа справа, забійна рана лобної тім`яної ділянки справа, розрив шкіри правого зовнішнього слухового проходу, внутрішня гідроцефалія (а.с.19); в стаціонарі КП «ДОДКЛ» ДОР» з 29.08.2020 року по 04.12.2020 року з основним діагнозом: відкрита ЧМТ, забій головного мозку 3 ст., субарахноїдальний крововилив, перелам скроневої кістки з переходом на основу черепа справа, забійні рани лобної, тім`яної ділянки праворуч, з супутнім діагнозом: агенезія лівої нирки, та ускладненням основного: рефлекторний тетрапарез, синдром лікворо-динамічних порушень виражений астено-невротичний синдром, внутрішня посттравматична гідроцефалія, стафілококовий менінгіт, перитоніт, дефіцитна анемія середнього ступеня важкості змішаного ґенезу (а.с.20-21). Відповідно до наданих позивачем доказів (а.с.22-75) за період лікування у стаціонарі позивач понесла витрати, пов`язанні з лікуванням (на лікарські засоби, медичні товари) на суму 205 723,00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. З досліджених судом доказів вбачається, що спричинення шкоди здоров`ю позивачу відбулось у зв`язку з ДТП за участі транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність водія якого була застрахована відповідачем АТ «СГ «ТАС» за полісом № АО7109833. Вина водія [PERSON] встановлена вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року по справі № 205/848/21. Статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, оскільки відбувся страховий випадок, у зв`язку з яким у страхувальника виникла цивільно-правова відповідальність, яка застрахована відповідачем АТ «СГ «ТАС», позивач має право звертатися до такого відповідача із вимогою щодо відшкодування їй шкоди у межах ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ст. 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 24.1. статті 24 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Як встановлено судом, у зв`язку з настанням ДТП позивачем понесені витрати на лікування в сумі 205 723,00 грн., які підлягають стягненню зі страховика. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. У ході судового розгляду було встановлено, що через отримання травм у ДТП позивач була тимчасово непрацездатною та перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному закладі з 07.08.2020 року по 29.08.2020 року та з 29.08.2020 року по 04.12.2020 року. За період тимчасової непрацездатності позивача з 07.08.2020 року по 04.12.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 01.01.2020 року - 4723 гривні. Отже, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивача, складає 18 892,00 грн. (120 днів х 157,43 грн. (4 723,00 грн. х 1/30)), оскільки позивач не працювала до ДТП. Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки страхова виплата за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 224 615 грн. (шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого 205 723,00 грн. + шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим 18 892,00 грн.), то 5 відсотків від такої суми складають 11 230,75 грн. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до АТ «СГ «ТАС». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню на користь держави з АТ «СГ «ТАС» в розмірі 3 537,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 3 537,69 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем надано докази витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., а саме: договір про надання професійної правничої допомоги № 3 від 13.11.2020 року, ордер серії ВС № 1104133 від 25.10.2021 року, додаток до договору про надання професійної правничої допомоги № 3 від 13.11.2020 року від 05.10.2021 року, детальний розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги від 22.10.2021 року, виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.87-93), які відповідачем не спростовані. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем надано не було, а тому зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved