Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить: - встановити факт постійного її проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 2004 року до дня його смерті у будинку [ADDRESS] , - визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , - встановити факт прийняття нею спадщини, - визнати за нею право власності на 2/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під [ADDRESS] , на земельну ділянку під [ADDRESS] , на автомобіль «Toyota Carina», 1982 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , на самохідне моторне, прогулянкове судно Прогрес-4, регістровий номер [NUMBER] -(П350Т2/прог.), реєстраційний бортовий номер ОДУ- 0182-К, 1977 року випуску. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з [PERSON] познайомилася на дні народження своєї сестри 1995 році. Чоловік сестри [PERSON] та [PERSON] були сусідами та друзями. 12 квітня 2003 року вона почала проживати з [PERSON] однією сім`єю у будинку по [ADDRESS] , мала з ним спільний побут та бюджет. До спільного проживання [PERSON] працював у Чорноморському морському пароплавстві судновим електромонтажником, був звільнений за скороченням штату з 24.12.2002 року. [PERSON] працював вдома , дбав про благополуччя сім`ї, був талановитий , працьовитий чоловік, до нього зверталися знайомі з ремонту автомобілів, був знатним токарем , виконував роботу будь-якої складності. Позивачка не працювала , вела домашнє господарство в міру сил допомагала чоловікові у всьому , іноді брала замовлення з в`язання та шиття вдома. У 2010 році чоловік пішов на пенсію та отримував 2000 грн. Проживаючи разом багато років , вони впорядковували побут , робили ремонт у будинку, купували необхідні речі для життя та дому, побутову техніку, необхідні пристрої і все, що було необхідно для життя. Комунальними платежами займалася вона, усі витрати погоджувалися з чоловіком та сплачувалися з сімейного бюджету. Останнім часом [PERSON] тяжко хворів, позивачка постійно доглядала за ним, дбала про його харчування та прийом ліків, викликала швидку допомогу при погіршенні його стану, оплачувала лікування. З лютого 2021 року після чергового інсульту він пересувався на інвалідному візку, [INFO] [PERSON] помер, позивачка займалася організацією поховання. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищезазначеного майна. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем, на що отримала відмову через недоведеність родинних чи інших стосунків з померлим. Встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідно для оформлення спадщини після [PERSON] . Інших спадкоємців після його смерті немає. 18 січня 2022 року після усунення недоліків позовної заяви суддя відкрила провадження та призначила підготовче засідання. 11 лютого 2022 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства позивачкою та спадкодавцем. Крім самого спільного проживання позивачці слід довести факт спільного проживання однією сім`єю, пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, про наявність сімейних відносин може свідчити також реєстрація місця проживання, проте позивачка зареєстрована за іншою адресою ніж померлий. Надані позивачкою докази представник відповідача вважає неналежними, оскільки із чеків, талонів, накладних з доставки товарів не вбачається ким замовлялися товари, послуги, за якою адресою, ким оплачувалися, у квитанціях про сплату комунальних платежів платником вказаний сам померлий, тому вони не можуть свідчити про спільний побут. Спільні фотографії та показання свідків не можуть бути визначальними під час вирішення даного спору. Організація поховання [PERSON] також не підтверджує факт спільного проживання, а свідчить про прояв акту доброї волі щодо померлого. Представник відповідача також вважає вимогу про визнання права власності передчасною, оскільки у разі встановлення факту проживання позивачки з померлим однією сім`єю, вона має право прийняти спадщину у порядку ст. 1269 ЦК України та отримати свідоцтво про право на спадщину відповідно до ст. 1296-1298 ЦК України. 07 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва Олена Олексіївна у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, її представника та представника відповідача, показання свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] був другом та сусідом чоловіка сестри позивачки, та проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 11 квітня 1980 року до 24 лютого 1983 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (актовий запис про розірвання шлюбу № 126). [PERSON] з 06 березня 1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 30 березня 1995 року був розірваний (актовий запис № 152). \~ \~ \~ \~ [PERSON] після звільнення у 2002 році з Чорноморського морського мореплавства за скороченням штату працював вдома, ремонтував автомобілі, дбав про домашнє господарство, у 2010 році почав отримувати пенсію за віком у розмірі 2000 грн. Позивачка не була працевлаштована, вела домашнє господарство. На представлених фотографіях зображені позивачка та [PERSON] , як сімейна пара, під час застілля, у домашній обстановці, на святкуванні весілля; спільними запрошеннями на весілля на 24 квітня 2004 року та 11 вересня 2015 року. Позивачкою надані чеки на придбання побутової техніки, квитанції про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до медичної документації [PERSON] перебував на обліку у Обласному ендокринологічному диспансері із діагнозом «цукровий діабет 2-го ступеню, середньої тяжкості», неодноразово лікувався із діагнозом «мертва стопа», у 2019 році почав страждати на підвищений артеріальний тиск. За станом здоров`я потребував постійного лікування, а у останні роки життя також стороннього догляду, оскільки був прикутий до інвалідного візка. [PERSON] створювала йому усі належні умови для проживання і лікування, купувала йому необхідні ліки. Також у позивачки знаходяться на зберіганні оригінали особистих документів [PERSON] : пенсійне посвідчення, посвідчення водія, свідоцтво про право управління судном, трудова книжка, медичні документи, свідоцтво про смерть, а також оригінали правовстановлюючих документів на майно, набуте ним за життя. Встановлені судом обставини та факт спільного проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю підтверджується також показаннями свідків. Свідки подружжя [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали у будинку по [ADDRESS] , як сім`я. Їхнє подружжя багато років товаришувало з ними, допомагали одне одному, святкували разом дні народження, Новий рік. [PERSON] та [PERSON] жили дружно, ставилися із повагою та турботою одне до одного, разом робили покупки, усі життєві питання вирішували спільно, як родина. [PERSON] займався ремонтом автомобілів, а [PERSON] поралася по господарству. Вони також постійно спілкувалися на вихідних, коли [PERSON] та [PERSON] приїздили в свій будиночок в кооперативі в с.Нерубайське. [PERSON] також зазначила, що [PERSON] хворів, останні роки життя був прикутим до інвалідного візка, при цьому [PERSON] здійснювала належний догляд і піклувалася за ним до останньої хвилини його життя. Про те, що вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] дізналася вже після смерті [PERSON] . Свідки були здивовані, коли дізналися, що позивачка не була в зареєстрованому шлюбі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що її сестра [PERSON] та [PERSON] познайомилися у неї на Дні народження, а приблизно з 2003 року проживали як чоловік та дружина у будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, робили ремонти у будинку, вона ніколи не чула про суперечки між ними, жили добре, були гостинні, відпочивали разом. [INFO] [PERSON] помер, актовий запис про смерть № 6614, складений 10 травня 2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №2029 від 09.05.2021 року причиною смерті [PERSON] стала атеросклеротична хвороба серця. Організацією поховання займалася позивачка, що підтверджується наданими договорами замовленнями та свідоцтвом про поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із - \~ \~ \~ \~2/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд під [ADDRESS] , та належить спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 12 лютого 1986 року за реєстровим № 5-484, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 березня 1986 року, та записано у реєстрову кн. 18 доп. - 163 5592; - \~ \~ \~ \~земельної ділянки під [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5121084200:02:002:1780, та належить спадкодавцю [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого [PERSON] , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 04 липня 2013 року, індексний номер: 5683315; - \~ \~ \~ \~автомобіля марки «Toyota Carina», 1982 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; - \~ \~ \~ \~самохідне моторне, прогулянкове судно «Прогрес-4», регістровий номер [NUMBER] -(П350Т2/прог.), реєстраційний бортовий номер [NUMBER] , 1977 року побудови, що належить [PERSON] , відповідно до свідоцтва [NUMBER] , судновий білет серії [NUMBER] . 21 вересня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О.О. із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви приватний нотаріус завів спадкову справу № 54/2021 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Інших спадкоємців, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини судом не встановлено. 17 листопада 2021 року позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку та земельної ділянки через відсутність документів на підтвердження родинних чи інших відносин із спадкодавцем. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду 18.03.2020 у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Таким чином, для набуття права власності на майно померлої особи у випадку перебування у фактичних шлюбних відносинах, доказуванню підлягає факт проживання жінки/чоловіка разом з померлим однією сім`єю, їх пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наприклад, про наявність сімейних відносин може свідчити реєстрація місця проживання та (або) фактичне проживання за однією адресою з спадкодавцем. Разом з тим, відсутність такої реєстрації за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц). До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 05.02.2020 у справі № 712/7830/16-ц, провадження № 61-28377св18, вказавши, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших вебсайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання, тощо. Оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що [PERSON] з 2004 року проживала однією сім`єю з [PERSON] до дня його смерті у будинку по [ADDRESS] , була пов`язана з ним спільним побутом та взаємними правами і обов`язками. За нормами ч.1,3 ст.1268 Цк України спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України ). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як видно з матеріалів справи, позивачка вчинила дії щодо прийняття спадщини, подавши заяву у встановлений законом шестимісячний строк, та має у наявності усі правовстановлюючі документи на спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Нормами\~ст. 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до\~п.\~2\~ч.1\~ст.\~49\~Закону\~України\~«Про нотаріат»\~нотаріус\~або\~посадова особа,\~яка\~вчиняє\~нотаріальні дії,\~відмовляє\~у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами). Аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання спадкоємцем четвертої черги, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно померлого у порядку спадкування за законом слід відмовити. Як судом встановлено позивачка проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, тобто в силу до ч. 1 ст. 1264 та ст.1268 ЦК України вона відноситься до спадкоємців четвертої черги, та є такою, що прийняла спадщину подавши заяву, тобто встановлення цих фактів не потребує окремого визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги, а також не потребує окремого встановлення факту прийняття спадщини, оскільки відсутній спір з приводу прийняття спадщини. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, то вона є винятковим способом захисту, і має вирішуватися в судовому порядку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено наявність у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та не встановлено спору з приводу цього майна. Необхідно звернути увагу на те, що висновок суду по встановленню факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] з 2004 року по день його смерті надає позивачці можливість оформити спадкові права у нотаріальному порядку відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial