Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1 від 22.12.2021 року у розмірі 1 096 800,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] 22.12.2021 року уклали договір позики №1. За умовами договору, відповідач взяв у позивача у борг 30 000,00 доларів США, вказану суму зобов`язувався повернути не пізніше 03.04.2022 року. На підтвердження отримання коштів [PERSON] була власноруч складена розписка. [PERSON] зазначає, що [PERSON] свої зобов`язання у встановлені строки та до даного часу за договором позики не виконав і кошти не повернув. Тобто, відповідач протиправно користується коштами позивача, чим порушує його майнові права. Повивач вказує, що на дату подання позовної заяви офіційний курс НБУ щодо одного долара США складав 36,56 грн., тобто 30 000,00 доларів США було еквівалентно 1 096 8000,00 грн., які й просить стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився про час та розгляд справи повідомлявся належним чином, у позовній заві просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та вважає за можливе постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 22.12.2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики №1. За умовами договору, відповідач взяв у позивача у борг 30 000,00 доларів США, вказану суму зобов`язувався повернути не пізніше 03.04.2022 року. На підтвердження отримання коштів [PERSON] була власноруч складена розписка. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. За ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При дослідженні розписки та договору позики, підписаних відповідачем, судом встановлено, що вони містять усі необхідні умови договору позики, зокрема, дату складання, сторін правочину, отримання грошових коштів у конкретно визначеному розмірі та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення. З огляду на викладене, зміст поданого позивачем договору позики та розписка, підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів від позивача, їх суму із зобов`язанням повернення у встановлений термін, що становить основний зміст та істотні обставини позичкового зобов`язання, передбаченого частиною першою статті 1046 ЦК України і є належним доказом укладення між сторонами позики вищевказаної грошової суми. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов`язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При цьому, обставин які б суперечили та могли спростувати позовну заяву відповідачем не надано, таким чином у суду відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виконання зобов`язань та повернення коштів за розпискою. Більше того, матеріали справи містять оригінал договору позики від 22.12.2021 року №1 та розписку про отримання коштів. За інформацією позивача, на дату подання позовної заяви офіційний курс НБУ щодо одного долару США складав 36,56 грн., тобто 30 000,00 доларів США, що було еквівалентно 1 096 8000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від №1 від 22.12.2021 року у розмірі 1 096 800,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 215, 259, 263, 264, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved