Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

20 листопада 2023 року в провадження суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 09 вересня 2019 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №501182361. 17 травня 2021 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК "Флексіс" було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі і за договором, який укладено з відповідачем [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ "ФК "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Флексіс" відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі і за договором, який укладено з відповідачем [PERSON] . У подальшому, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ "Коллект центр»" відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі і за договором №5001182361 від 09 вересня 2019 року. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, за нею утворилася заборгованість у розмірі 98 858,30 гривень. За викладених обставин позивач просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості в розмірі 98 858,30 гривень, судовий збір 2 684 гривні, витрати на правову допомогу 17 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву не надала, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд розглянув справу при заочному розгляді. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 09 вересня 2019 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №501182361. 17 травня 2021 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК "Флексіс" було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі і за договором, який укладено з відповідачем [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ "ФК "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Флексіс" відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі і за договором, який укладено з відповідачем [PERSON] . У подальшому, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ "Коллект центр»" відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі і за договором №5001182361 від 09 вересня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст.ст.526,527,530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Як вбачається із реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, сума заборгованості [PERSON] становить 39 574,97 гривень. Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 19 жовтня 2023 року становить 98 858,30 гривень, яка складається із: 49 145,11 гривень - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), заборгованість за відсотками на дату відступлення вимоги - 45 804,43 гривні; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 1,53 гривень; нараховані 3% річних - 678,60 гривень та інфляційні втрати - 3 228,63 гривень. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору позики та отримання самої позики. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором до позивача по справі. Відповідач не скористалася своїми правами, передбаченими ст.ст.76-83, 174, 191 ЦПК України та не надала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 гривень. Також, представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000 гривень. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved