Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо\~ [PERSON] , на строк у шість місяців, яким просить визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань 300 метрів за місцем проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - обмежити спілкування [PERSON] , [INFO] з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зазначає, що з 23.02.2022 року вони перебувають у шлюбі. Шлюб на даний час не розірвано, але позов про розірвання шлюбу перебуває у провадженні Березівського районного суду Одеської області, по якому остаточного рішення не має . [PERSON] систематично проявляє агресію по [PERSON] , застосовуючи фізичне та психологічне насильство. Заявник зазначає, що подальше спілкування із зацікавленою особою, навіть його присутність поруч створюватиме загрозу її життю та здоров`ю. Ніяких позитивних змін у поведінці зацікавленої особи навіть після неодноразових попереджень, викликів поліції, притягнення до відповідальності не вбачається. У зв`язку з чим, заявниця звернулася до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи законних інтересів. Заявниця в судове засідання не з`явилась, 11.01.2023 року подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. На задоволенні заяви наполягає. [PERSON] у судове засіданні 16.01.2024 року також не з`явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. На задоволені заяви [PERSON] заперечує. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2022 року. Шлюб на даний час не розірваний з пояснень заявника у заяві. З акту обстеження житлово-побутових умов від 27.12.2023 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою проживає і дочка заявниці [PERSON] , 1993 року народження разом зі своїми двома неповнолітніми дочками. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року справа №494/789/23 [PERSON] був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] та визнаний винним з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу. Також, постановою Березівського районного суду Одеської області від 21.11.2023 року справа №494/2190/23 [PERSON] був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильство відносно своєї дружини [PERSON] та визнаний винним з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу. 26.05.2023 року [PERSON] були виписані термінові заборонні приписи стосовно кривдника, але він через деякий час знову з`являвся за місцем проживання своєї дружини та вчиняв відносно неї домашнє насильство, що виразилося у спричинені їй тілесних ушкоджень. З приводу цього, [PERSON] звернулася до органу досудового розслідування про притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 1ст. 1 вказаного Закону домашнє насильство - діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1ст. 4 Закону). За змістом ст. 21 цього Закону постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно ст.26 Закону, право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 Закону). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ст. 350-1 ЦПК України. Заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України). У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству»\~або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. За приписом ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно досліджених матеріалів справи встановлено, що [PERSON] вчиняв неодноразово відносно [PERSON] домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав її нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, погрожував розправою. Приймаючи до уваги письмові та інші докази, надані заявницею, суд доходить до висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] впродовж тривалого часу. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому доходить висновку про обґрунтованість заяви. Так, судом встановлено, що відносини учасників цієї справи не покращились, існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці необхідно застосувати обмежувальний припис. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). При вирішенні питання домашнього насильства суд при оцінці даного питання повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 року. Разом з цим, щодо строку, на який необхідно видати обмежувальний припис, необхідно зазначити, що суд не вбачає підстав для застосування максимального визначеного законом строку 6 місяців та вважає, що строк в 3 місяці буде достатнім та дієвим для [PERSON] для зміни своєї поведінки по відношенню до заявниці, при цьому у разі вчинення [PERSON] подальших насильницьких дій по відношенню до заявниці обмежувальний припис може бути продовжений судом. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі. Відповідно до ч. 3ст.350-5ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial