Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що її батько, [PERSON] , працював у відповідача на шахті ім. А.Г. Стаханова (наразі - шахта «Капітальна») з 25.09.1989 по 13.11.2007. [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві батько помер, що було зафіксовано Актом за формою Н-1 №28 від 24.12.2007 та Актом за формою Н-5, нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний із виробництвом. В результаті загибелі батька позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях та муках. Зі смертю батька змінився її звичайний спосіб життя, вона була позбавлена турботи і допомоги, батьківської підтримки. Протягом тривалого часу перебувала в стані відчаю, страху перед майбутнім, відчувала, зокрема, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, яке виразилося у постійній тривозі, роздратованості, порушенні сну, замкненості. На час звернення до суду так само відчуває самотність та неповноцінність, що постійно негативно впливає на душевний стан. З огляду на характер та глибину моральних переживань, тривалість страждань отриману моральну шкоду позивач оцінює у 200 000,00 грн, та просить стягнути ці кошти з відповідача на свою користь. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та її представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у наданих заявах просили розглянути справу за їхньої відсутності, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача за довіреністю Федоров С.О. до суду також не прибув, відповідач повідомлений належним чином про суть справи, час та місце її розгляду. Представником надано суду відзив, в якому він просив суд при вирішенні справи врахувати принципи розумності та справедливості, а також обставини, за яких з [PERSON] стався нещасний випадок, та ухвалити рішення на розсуд суду. Справу просив розглянути без його участі через неможливість з`явитися до суду. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 18.12.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 18.01.2024, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Відзив відповідача отриманий судом 11.01.2024. Враховуючи заяви сторін, суд не вбачає перешкод для розгляду справи за їхньої відсутності на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с.14,20). [PERSON] помер [INFO] в м. Димитрові Донецької області (а.с.14-зв.). Станом на 13.11.2007 [PERSON] працював гірничим робітником 3 розряду повним робочим днем в шахті ВП «Шахта імені О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» (а.с.16-19). Смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку, що відображене в Акті №28 за формою Н-1 про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом (а.с.8-10). Так, згідно з актом нещасний випадок трапився 13.11.2007 о 02-55 за таких обставин: на автобусній стоянці проммайданчика блоку №4 ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» на гірничого робітника підземного дільниці ШТ-1 [PERSON] під час прямування останнього з роботи додому стався наїзд транспортного засобу (автобусу), від якого [INFO] помер в лікарні. Причиною смерті [PERSON] стала тупа травма лівого стегна та тазу наявністю відкритих осколкових переламів стегнової кості та кісток тазу, розтрощення м`язів, м`яких тканин промежини та зовнішніх статевих органів, великих скальпованих ран, яка ускладнилася флеботромбозом поверхневих вен клітковини та м`язів стегна з розвитком тромбоемболії гілок легеневої артерії. Аналіз крові постраждалого показав наявність в крові етилового алкоголю: о 5-30 - 1,5%, о 6-20 - 1,25%. Основними причинами нещасного випадку вищевказаним Актом №28 визнані пересування [PERSON] у безпосередній близькості до автобусу, який перебував у русі, для подальшої посадки до нього, у стані алкогольного сп`яніння; відсутність організації посадки людей до автобусів; несвоєчасне інформування трудящих про здійснювані рейси через недостатню забезпеченість автобусами. Супутніми причинами визнані устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку: автобус «Ікарус-255» 1985 року випуску. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці в даному випадку визначені сам [PERSON] , начальник дільниці ШТ-1 [PERSON] , диспетчер автотранспорту [PERSON] та заступник директора з господарських і соціальних питань [PERSON] . Як вбачається з Акту а формою Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельними наслідками від 26.12.2007, нещасний випадок з [PERSON] , який стався 13.11.2007, визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с.11-13). Наразі ВП «Шахта імені О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» фактично є ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (а.с.20-зв.), ДП «Мирноградвугілля» є правонаступником ДП «Красноармійськвугілля». V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Перш за все слід зазначити, що представник позивача адвокат Бурдужа А.В. у позовній заяві посилається на положення ст.440-1 Цивільного кодексу України 1960 року і саме виходячи з них просить суд вирішити справу про відшкодування моральної шкоди позивачеві. Проте норми ЦК 1960 року регулюють правовідносини, що виникли до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України 01.01.2004. Нещасний випадок, що спричинив смерть батька позивача, стався 13.11.2007, отже, правовідносини з цього приводу регулює саме діючий ЦК України, норми якого і застосовує суд при розгляді цієї справи. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст.16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч.ч.1,3 ст.13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст.4 ЗУ «Про охорону праці» встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України визначене, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За правилами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною другою ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Приписами частини третьої статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини наголосив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12.07.2007). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №760/28302/18-ц, провадження №61-12464св20, від 02.11.2020 у справі №133/1238/17, провадження №61 - 19345св19. Висновками комісії, викладеними у відповідних Актах за формами Н-1 та Н-5, встановлено, що нещасний випадок, який стався з [PERSON] 13.11.2007, є таким, що пов`язаний з виробництвом, в актах зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий, тим самим порушивши вимоги ст.153 КЗпП України, ст.17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною його смерті, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - батька, який не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку, що саме відповідач є особою, яка несе відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди позивачеві - доньці померлого, у зв`язку з чим наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивача, глибини її моральних страждань у зв`язку з втратою близької людини, ураховуючи разом із тим ступень вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці та беручи до уваги встановлену вищенаведеними Актами й вину загиблого [PERSON] - перебування його на момент настання нещасного випадку в стані алкогольного сп`яніння та пересування у безпосередній близькості до автобусу, який перебував у русі, які сукупно призвели до смертельного нещасного випадку. Виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 120 000,00 гривень. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судовий збір у даній справі має становити 2000,00 грн (1% від ціни позову в 200 000,00 грн). В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1200,00 грн, в іншій частині - 800,00 грн судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач у справі про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю особи, звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial