Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просила визначити, що розмір її частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4 (одну четверту), та визнати за нею право власності на 5/16 часток квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог послалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1995 квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві власності їй, її брату - відповідачу [PERSON] та батькам: [PERSON] і [PERSON] [INFO] померла [PERSON] і на день смерті вона була зареєстрована постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді спільної сумісної власності на квартиру, частка якої не визначена. Спадщину прийняла вона і її батько [PERSON] , оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день смерті та за їх заявами у приватного нотаріуса заведена спадкова справа. Отже після смерті [PERSON] спадщина розділилася наступним чином: належну їй частку прийняли чоловік [PERSON] та вона по 1/8 частці. [INFO] помер [PERSON] і спадщину після його смерті прийняла вона, оскільки проживала разом з ним на день смерті та [PERSON] шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса. Таким чином, належні її батьку 3/8 частки розділилися між нею та відповідачем по 3/16 частки. Вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Зеленського В.В., але постановою від 30.11.2021 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена частка спадкодавців у спільному майні. Зазначила, що вона має право на 5/16 частки спірної квартири у порядку спадкування за законом після матері [PERSON] (1/8), та батька [PERSON] (3/16). Від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1\~ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України \~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1995, виданого органом приватизації при науково-виробничому комплексі «Прогрес», квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2008 (а.с.10). Відповідно довідки №01.1-15/6-122 від 28.01.2022 Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, померла [INFO] [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42780004 від 28.01.2016 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №3/2016 (а.с.12). Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №3/16, наданої приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. (а.с.70-83). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.08.2019. Відповідно довідки №01.1-15/6-122 від 28.01.2022 Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, померлий [INFO] [PERSON] на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] (а.с.11). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42780104 від 28.01.2016 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №4/2016 (а.с.14). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи, заведеної до майна померлого №4/2016, наданої приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. (а.с.53-69). З постанови приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Зеленського В.В. від 30.11.2021 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після [PERSON] , як померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що не виділена частка спадкодавців у спільному майні (а.с.16). За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів. Як встановлено судом, провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири, на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, співвласники, а саме: спадкодавці [PERSON] та [PERSON] померли. Відповідно до\~ст.357 ЦК України частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з вимогами ч.2 ст.370 ЦК України розмір часток у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Позивач посилається на ту обставину, що через не визначеність розміру частки померлих у спірній квартирі, вона не може належним чином оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті її батьків. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки має вирішуватися в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст.1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку, що квартира була приватизована на чотирьох членів сім`ї на праві спільної сумісної власності. Після смерті у 2008 році [PERSON] її частку у праві власності на квартиру успадкували за законом її чоловік [PERSON] та дочка позивач [PERSON] , тобто як наслідок умовно їхні частки у праві спільної сумісної власності збільшилися, відповідно [PERSON] 3/8 частки (1/4 згідно свідоцтва про право власності на житло і [NUMBER] успадкована після смерті дружини), [PERSON] 1/8 частку. А після смерті [PERSON] частка позивача збільшилася до 5/16: 1/8 успадкована після матері [PERSON] та 3/16 після смерті батька [PERSON] . Щодо вимоги про визначення частки позивача у праві спільної сумісної власності на спірну квартири суд зазначає, що оскільки частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, а матеріали справи не містять доказів щодо можливих підстав для відступлення від рівності часток, то співвласникам вищевказаної квартири належить по 1/4 частині квартири.\~\~Таким чином, [PERSON] належить 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1125,17 грн судового збору, однак нею не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. Таким чином судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved