Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1\~073,60 грн. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона має право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру на житлове приміщення № 076788 від 04.02.1993. За вказаною адресою разом з позивачем зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі за зазначеною адресою тривалий час не проживають, а деякі і не проживали в указаній квартирі. Реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні житлом, тому вона звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.07.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 23.08.2023. 23.08.2023 підготовче судове засідання відкладено до 12.10.2023 у зв`язку з неявкою відповідачів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.10.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті на 28.11.2023, вирішено клопотання про витребування доказів. 28.11.2023 судове засідання відкладено до 15.01.2024 у зв`язку з неявкою відповідачів. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримують та просять її задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без їх участі не надали, відзив на позовну заяву не пред`явили. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить винести на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру № 076788 серії А надано право на проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано згідно рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 26.01.1993 № 16. Як вбачається з відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 17.01.2022 № 618-01-10 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 02.03.1994, [PERSON] , [INFO] , з 02.03.1994, [PERSON] , [INFO] , з 02.03.1994, [PERSON] , [INFO] , з 10.02.1999, [PERSON] , [INFO] , з 31.03.2000, [PERSON] , [INFO] , з 02.03.1994, [PERSON] , [INFO] , з 20.06.2008, [PERSON] , [INFO] , з 20.06.2008. Згідно акту про непроживання за місцем реєстрації від 24.01.2022, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого заступником голови правління ОСББ «Шевченка 132» Ширяєвим В.М., в квартирі [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2004 року, [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2011 року, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживала в квартирі, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі, [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2011 року, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі. Як вбачається з рахунків на сплату комунальних платежів, вони виписані на ім`я [PERSON] . З роздруківки карткового рахунку [PERSON] вбачається, що саме вона сплачує комунальні платежі за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про непроживання за місцем реєстрації від 05.10.2023, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого головою правління ОСББ «Шевченка 132» Ширяєвим В.М., в квартирі [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2004 року, [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2011 року, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживала в квартирі, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі, [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2011 року, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі, [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав в квартирі. З листа Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.12.2023 № 46667 вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тривалий час фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає доведеним, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] понад 6 місяців не проживають за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved