Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з [PERSON] та [PERSON] , з 15.02.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні [PERSON] . Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось. Спільне господарство не ведеться. Виникали постійні сварки через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім`ю. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, втрату почуття любові та поваги. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. [PERSON] не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачам. Примирення між сторонами неможливе. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] , повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя, 15.02.2003 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №59. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved