Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями у сумі 7940,10 грн а також сплаченого судового збору. Позов мотивує тим, що на підставі заяви відповідача [PERSON] від 10.04.2018 року Личаківським відділом соціального захисту призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.04.2018 по 30.04.2020. В результаті проведеної спеціалістами Личаківського відділу соціального захисту управління перевірки даних, наданих [PERSON] , встановлено, що заявником не повідомлено інформацію про придбання квартири. Так, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2020 зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] . 3 метою уточнення зазначеної інформації, на вимогу Личаківського відділу управління соціального захисту управління відповідачем 20.05.2020 подано копію вищезазначеного договору, витяг з переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися до інвестування об`єкта будівництва, квитанцію про оплату по Договору від 29.03.2017, 07.07.2017, 26.09.2017 та 11.10.2017. Таким чином, відповідачем протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії було здійснено оплату послуг з будівництва на суму, яка перевищу 50 тис. грн, а саме 28.03.2017 - у розмірі 358211 грн. Позивачем було прийнято рішення про припинення відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідачці 20.05.2020. Вищенаведене призвело до виникнення переплати у вигляді субсидії за період з 01.04.2018 по 30.04.2020 на суму 12040, 10 грн. Відповідачкою визнано факт порушення та частково повернуто заборгованість, разом з тим, непогашеною залишається сума надмірно виплаченої субсидії у розмір 7940,10 гривень, яку просить стягнути в примусовому порядку, а також стягнути понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою суду від 10.05.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Одночасно, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку по місцю її реєстрації, причин неявки суду не повідомила, відзив не подавала. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечив. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] 10.04.2018 року звернулася до Личаківського відділу соціального захисту із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.3). Для призначення цього виду соціальної допомоги відповідачем подано декларацію про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.4). Відповідно до п.5 Положення №848 субсидія, призначалась, будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання) заяву призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Абз.8 п.13 Положення №848 передбачено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. В результаті проведеної спеціалістами Личаківського відділу соціального захисту управління перевірки даних, наданих [PERSON] , встановлено, що заявником не повідомлено інформацію про придбання квартири. Так, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2020 зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] . 3 метою уточнення зазначеної інформації, на вимогу Личаківського відділу управління соціального захисту управління відповідачем 20.05.2020 подано копію вищезазначеного договору, витяг з переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися до інвестування об`єкта будівництва, квитанцію про оплату по Договору від 29.03.2017, 07.07.2017, 26.09.2017 та 11.10.2017. Як наслідок виникла переплата коштів з державного бюджету у вигляді субсидій за період з 01.04.2018 по 30.04.2020 на суму 12 040,10 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу неодноразово скеровувались повідомлення з вимогою повернути зайво виплачені кошти. 20.01.2021 [PERSON] звернулась із заявою до Личаківського відділу соціального захисту (вх.N?260307-226) щодо розтермінування суми заборгованості на 2 роки. Відповідачем визнано факт порушення та частково повернуто в добровільному порядку надміру виплачену субсидію у розмірі 4100 грн ( 22.01.2021 -1000 грн, 19.02.2021 - 500 грн, 18.03.2021 - 500 грн, 20.04.2021 - 500 грн, 07.05.2021- 500 грн, 01.10.2021 - 100 грн, 26.10.2021 - 100 грн, 22.11.2021 - 100 грн, 23.12.2021 - 100 грн, 24.02.2022 - 200 грн, 26.07.2022 - 200 грн, 26.08.2022 - 200 грн, 23.09.2022 - 100 грн). Таким чином, на момент звернення до суду залишається непогашеною належна до повернення надміру виплачена субсидія в сумі 7940,10 грн. Отже, судом встановлено, що житлова субсидія була призначена відповідачці незаконно з її вини, оскільки вона не надала достовірну інформацію, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді житлових субсидій. Згідно з п.127 зазначеного вище Положення у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 Цивільного кодексу України. Згідно вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В свою чергу ст.1215 ЦК України визначає перелік безпідставно набутого майна, що не підлягає поверненню. Так, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, відповідач допустила порушення, яке є підставою для повернення надміру виплаченої суми субсидії, оскільки остання добровільно не повернула кошти, позивач обґрунтовано звернувся до суду про їх стягнення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов таким, що підлягає задоволенню, враховуючи те, що поведінка відповідача як набувача житлової субсидії не була добросовісною, оскільки після звернення із заявою про призначення субсидії від 10.04.2018 року, остання не повідомила позивача про покупку квартири, а позивачем було прийнято рішення про надання такої допомоги за неповних даних наданих відповідачем, що є підставою для стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,0 гривні, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved