Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю, який мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 13.07.2005 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. Відповідач добровільно утримувати спільного сина не бажає. Належний рівень життя вона одна не може забезпечити, тому вважає що батько дитини, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні частки з усіх видів його заробітку (доходу). На підставі викладеного [PERSON] просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, особи з інвалідністю [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 21.11.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив та правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №41 від 13.07.2005 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5) Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 02.11.2017 року [PERSON] , [INFO] було визнано недієздатним. Встановлено над [PERSON] опіку і призначено опікуном його матір [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №764622 від 30.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства першої А групи. Інвалідність встановлена безтерміново (а.с.7). [PERSON] , 2003 року народження, має статус особи з інвалідністю з дитинства першої групи підгр. А, його законним представником (опікуном) зазначено [PERSON] , 1984 року народження, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 29.03.2023 року (а.с.12). Відповідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №63 від 05.06.2023 р. хворий [PERSON] , 2003 року народження, інвалід 1 А групи внаслідок психічного розладу встановленої 30.04.2021 р. безтерміново проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до самостійного пересування; обмеження здатності до орієнтації; обмеження здатності до спілкування; обмеження здатності контролювати свою поведінку, хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, висновок дійсний до 05.06.2024 р. (а.с.8). Згідно копії паспорта [PERSON] та витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.3, 11). Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність . Дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що відповідно до ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спільний син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , має статус особи з інвалідністю з дитинства та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, жодних доказів втрати ним працездатності або наявності у нього інших утриманців не надав, суд приходить до висновку про наявність в останнього можливості працювати, отримувати дохід та надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання їх повнолітнього сина. За наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який є особою з інвалідністю з дитинства, у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно. На думку суду такий розмір аліментів спроможний сплачувати відповідач. Згідно ч.1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved