Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №219705768. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати гроршові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №172 від 08.02.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №219705768. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 21102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21796 грн. 60 коп., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості по основному боргу, 14796,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідачем не виконано свого зобов`язання та після відступлення права вимоги не здійснено жодного платежу на погашення існуючої заборгованості за договором позики ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 08 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2449486. Згідно п.п.1.1. кредитного договору укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електроннна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, відтвореним шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання і надсилається клієнту на номер мобільного телефону. Відповідно до п.2.1 кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами та правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухилоно дотримуватися цих правил. 17 травня 2023 року між товариством з\~обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 року до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12571\~грн.\~30\~коп.,\~з яких\~7000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу,\~5571,30\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідачем не виконано свого зобов`язання та після відступлення права вимоги не здійснено жодного платежу на погашення існуючої заборгованості за договором позики ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.07.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за\~кредитними договорами\~в розмірі\~34367\~грн.\~90\~коп.,\~а саме:\~заборгованість за\~кредитним договором\~№219705768\~в розмірі\~21796\~грн.\~60\~коп.,\~з яких\~7000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~основному боргу,\~14796,60\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками;\~заборгованість за\~кредитним договором\~№2449486\~в розмірі\~12571\~грн.\~30\~коп.,\~з яких\~7000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу,\~5571,30\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками,\~а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку судового засідання подано клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника, заявлені вимоги підтримують і просять їх задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справ доказів (а.с.67-69). Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №219705768, який підписано електронним підписом позичальника (а.с.7-10). Відповідно до п.п.1.1 вказаного кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 7000 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 04.11.2021 року (п.1.3 договору). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, порядок нарахування яких міститься в п.1.9 договору. Згідно п.1.10 договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтоного періоду на умовах п.1.8 договору оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.12.2 договору). Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківських рахунок кредитодавця, що вказаний у реквізитах договору, у строки передбачені договором; у випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку та інші нарахування, передбачені умовами договору (п.п.2.2.2.1, 2.2.2.2 договору). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції (а.с.11-13). Згідно умов укладеного договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (п.2.1 договору факторингу). Право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон\~плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022 (а.с.14-15). Згідно п. 2.1. договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №219705768\~в розмірі\~21796\~грн.\~60\~коп.,\~з яких\~7000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~основному боргу,\~14796,60\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками (а.с.16). Відповідно до Розрахунку заборгованості по кредитному договору №219705768 від 20.10.2021 року, станом на 31.08.2023 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 21796\~грн.\~60\~коп.,\~з яких\~7000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~основному боргу,\~14796,60\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками (а.с.17). Крім того, 08 жовтня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було договір № 2449486 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.22-28), відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 7000 грн. Строк кредиту 10 днів. Тип процентної ставки фіксована (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору). Відповідно до п.п.2.1 укладеного договору кредит надається Товариством у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів кредиту на реквізити платіжної картки клієнта. Відповідно до п.п. 2.4 договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Згідно п.6.4.1 договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.п. 3.1 договору). Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п.п. 5.1 договору). За змістом додатку № 1 до договору № 2449486 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.10.2021 року, підписаного електронним підписом позичальника, сума платежу за розрахунковий період (10 днів) складе 8393 грн., сума процентів за користування кредитом складе 1393 грн., реальна річна процентна ставка складе 75218,24% річних, загальна вартість кредиту складе 8393 грн. (а.с.29). У зв`язку\~з неможливістю\~в повному\~обсязі та\~у встановлений\~строк виконати\~клієнтом зобов`язання\~за договором\~13\~січня 2022\~року між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~та [PERSON] \~було укладено\~додатковий договір\~до договору\~№2449486\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту,\~відповідно до\~якого було\~продовжено строк\~користування кредитом\~на 10\~днів,\~дата повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~кредитом 24.01.2022\~р.,\~погоджено процентну\~ставку за\~користування кредитом\~1,99\~%\~від суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом,\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~складає 8393\~грн (а.с. 32,33). 19 липня 2023 року між товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19072023 (а.с.36-38). Згідно п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання пункту 1.2 договору факторингу був підписаний та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року, що підтверджує факт переходу прав вимог боргу до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.39). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 2449486 у розмірі 12571 грн. 30 коп., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5571,30 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.40). Відповідно до Розрахунку заборгованості по кредитному договору №19072023 від 08.10.2021 року, станом на 31.08.2023 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 12571 грн. 30 коп., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5571,30 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.41). Разом з тим, суд критично оцінює вказані твердження позивача, виходячи з наступного. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. З договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги. Відповідно до п. 2.1. згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто, саме підписанням реєстру прав вимоги сторони цього договору засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги, форма якого затверджена в додатку № 1 договору. Як вбачається із змісту позову, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 219705768 від 20.10.2021 відповідно до реєстру боржників № 172 від 08.02.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Проте, у матеріалах справи відсутній реєстр боржників № 172 від 08.02.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», на який посилається позивач у позовній заяві, а тому, суд не може встановити факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 219705768 від 20.10.2021 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (перша й остання сторінки договору) містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс», однак, у визначені ст. 83 ЦПК України строки, позивачем не було надано реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Повний текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року позивачем не наданий, тому суд позбавлений можливості встановити інші умови чи обставини, викладені в договорі, котрі б спростовувати вказаний вище висновок суду. Інші надані позивачем докази не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги 20.10.2022 року за кредитним договором № 219705768 від 20.10.2021 року, укладеного з [PERSON] , ТОВ «Таліон Плюс». У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17. Тому, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 219705768 від 20.10.2021 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», через що відсутні правові підстави для задоволення позову у цій частині. Що стосується кредитного договору №2449486 суд приходить до наступних висновків. Вищевикладені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до\~ст.\~1082\~ЦК України\~боржник зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж.\~ Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів того, що він договорів не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договорів та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. За таких\~обставин,\~враховуючи викладене,\~наявність заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №2449486 в загальній сумі 12571 грн. 30 коп., яка відповідачем не оспорюється, суд приходить\~до висновку\~про достатність\~обґрунтованих підстав\~для стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості за кредитним договором №2449486 в розмірі 12571 грн. 30 коп., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5571,30 грн. - сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 981 грн 77 коп. судового збору (2684* (12571,30/34367,90)=981,77) (а.с.57). Відповідно до ст.ст. 3, 525, 526, 530, 610, 612, 1048-1049, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial