Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Зазначає, що 18.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №3025317129/731990, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 6 500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. 12.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №07448-09/2021, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Також 08.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №0971557188, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 20 000 грн. Однак, відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач просить стягнути заборгованість по кредитам та судовий збір. 26.04.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 15.06.2023 року відповідачем надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у неї заборгованості, яка виникла внаслідок порушення нею умов кредитних договорів та правильність розрахунку її розміру, а тому позов є необґрунтованим. Просить також стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., оскільки змушена була звернутись за правничою допомогою внаслідок пред`явлення до неї позову. 15.06.2023 року справу призначено до слухання по суті. 29.06.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, вважає відзив позивача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Вказує, що позивачем повністю доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів, а тому його вимоги щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за користування кредитними коштами є законними, наполягає на задоволенні позову. Щодо заявленого відповідачем розміру правничої допомоги, то представник позивача з ним не погоджується, оскільки вартість правничої допомоги в сумі 10 000 грн. з огляду на складність справи є неспівмірною. 15.11.2023 року представником відповідача подано заяву про часткове визнання позову за договором споживчого кредиту №0971557188 від 08.10.2021 року в розмірі 20 000 грн. тіла кредиту та 6 636,00 грн. відсотків, оскільки нарахування відсотків після спливу строку кредитування є незаконними, так як сторони в договорі не погоджували нарахування відсотків до повного виконання зобов`язання. Наполягає на стягненні всіх судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, подали заяву про слухання справи у їхній відсутності, просять задоволити позов частково із врахуванням заяви про часткове визнання позову. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, подані докази, доводи сторін, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №3025317129/731990, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 6 500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, однак боржник належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3025317129/731990 складає 24 846,25 грн., з яких 6 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 18 346,25 грн. - заборгованість за відсотками. 12.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №07448-09/2021, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Однак боржник належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №07448-09/2021 складає 18 872,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 10 872,00 грн. - заборгованість за відсотками. Також 08.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №0971557188, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 20 000 грн. Однак боржник належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0971557188 складає 176 800,00 грн., з яких 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 156 800,00 грн. - заборгованість за відсотками. Про дані обставини свідчать матеріали справи. Відповідно до ч. 1,2 ст. 205 ЦК України - Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договорами посилався на кредитний договір №3025317129/731990 від 18.09.2021 року, паспорт споживчого кредиту, договір №07448-09/2021 від 12.09.2021 року, договір №0971557188 про укладення договору позики від 08.10.2021 року, договори факторингу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3025317129/731990 від 18.09.2021 року в загальній сумі 24 846,25 грн., з яких: 6 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 18 346,25 грн. - заборгованість за відсотками; та за договором №07448-09/2021 від 12.09.2021 року, в розмірі 18 872,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 10 872,00 грн. - заборгованість за відсотками. Отримання позичальником коштів за даними договорами підтверджуються належними до допустимими доказами, а нарахування відсотків погоджено в договорах, зокрема п. 2.4, п. 2.5 та п. 7.7 за якими сторони узгодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений в договорі, зобов`язання позичальника продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Тобто відсотки продовжують нараховуватись протягом всього строку користування кредитом, понад установлений в договорі строк. Таким чином, дані позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі із наведених підстав. Щодо вимоги про стягнення боргу за договором №0971557188 від 08.10.2021 року на загальну суму 176 800,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 156 800,00 грн. - заборгованість за відсотками, то суд приходить до висновку що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Так, 08.10.2021р. [PERSON] акцептувала оферту ТОВ «Інфінанс», за умовами якого кредитор зобов`язувався надати клієнту [PERSON] споживчий кредит в розмірі 20 000,00 грн. (п.1.1. Договору). Процентна ставка становить 1,58% за один день користування кредитом. Кредит надавався строком на 21 день, тобто до 29.10.2021. (п.1.2. Договору). Згідно умов договору споживчого кредиту № 0971557188 від 08.10.2021 р. та додатку №1 сукупна вартість кредиту становить 26 636,00 грн. Кредит мав бути наданий клієнту шляхом здійснення переказу з банківської платіжної картки в рахунок погашення заборгованості за п.7.14. Правил, що підтверджується копією квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи. В свою чергу, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала. Як вбачається зі змісту договору споживчого кредиту № 0971557188 від 08.10.2021 р., відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору передбачена (п.10.Правил). Однак, позивач не надав до позовної заяви докази існування та зміст цих Правил, тобто не підтвердив зазначені обставини належним чином. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому суд бере до уваги й те, що представник позивача на виконання статей 12, 13 ЦПК України не вважав за необхідне у відповідний процесуальний спосіб довести обставини, які мають значення для справи і на які він послався як на підставу своїх вимог, безпосередньо у суді, обмежившись матеріалами, доданими до позовної заяви, та клопотаннями про розгляд справи за його відсутністю на підставі наданих ним доказів. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені. Такий правовий висновок узгоджується з позицією палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Отже, з [PERSON] за договором №0971557188, слід стягнути тіло кредиту в розмірі 20 000,00 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 6 636,00 грн., в решті слід відмовити. Всього із [PERSON] за кредитними договорами слід стягнути 70 354,25 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, за якою у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позовної заяви позивачем було сплачено 3 307,77 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи. Також відповідачем заявлялось клопотання про вирішення питання щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, які вона понесла, в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси відповідача [PERSON] в суді представляла адвокат Цокало Т.М., що діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 10 червня 2023 року № 632/10-06-2023, ордеру серії ВІ №1149841 від 15.06.2023 року, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Як вбачається з договору про надання правової допомоги сторонами погоджений розрахунок розміру винагороди адвоката. Згідно акту №1 приймання-передачі правової допомоги від 14 червня 2023 року відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.06.2023 року, адвокатом надана замовнику [PERSON] правова допомога за договором, розмір гонорару складає 10 000 грн. Відтак загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених [PERSON] у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 10 000 грн. Разом з тим, за змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, при розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 220 518,25 грн. та задоволено на суму 70 354,25 грн., тобто на 31,90% (70354,25*100:220518,25) Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1 055,17 грн. (3307,77*31,90:100). Згідно акту приймання-передачі правової допомоги, копії квитанції №632 від 10.06.2023 року загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених [PERSON] у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 10 000 грн. Представник позивача заперечував щодо включення до складу судових витрат, витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн., з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву. Однак, суд вважає такі заперечення необґрунтованими та не підтвердженими будь-якими належними та допустимими доказами, оскільки беззаперечним є той факт, що [PERSON] була змушена звернутись за професійною правничою допомогою у зв`язку із пред`явленням позивачем до неї зазначеного позову. Представником відповідача надавався відзив на позов, заява про часткове визнання позову, заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання про слухання справи у їхній відсутності. Розмір понесених витрат є документально підтвердженим та обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених ним дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими і підлягають стягненню. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих послуг. Оскільки позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задоволено частково на 31,90 % від заявлених позовних вимог, то з позивача на користь відповідача слід стягнути 68,10 % понесених нею витрат на правову допомогу адвоката, тобто 6 810 грн. (10 000 грн. * 68,10 %:100). Разом з тим, згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, оскільки розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 1 055,17 грн., що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , а з позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на користь відповідача слід стягнути 6 810 грн. судових витрат, то враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю розміру витрат на правову допомогу в розмірі 5 754,83 грн. (6 810 - 1 055,17).

Outcome: approved