Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , третя особа Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2021 року, від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із березня 2022 року сторони спільне господарство не ведуть, спільне життя подружжям припинено, із цього часу відповідачка мешкає окремо, виїхала за кордон та будує нові стосунки з іншим чоловіком. Будь-які зв`язки із позивачем та дитиною відповідачка обірвала, на контакт не йде, життям і вихованням сина не цікавиться, участі в ньому не приймає. Позивач зазначає, що одноособово забезпечує дитину одягом, їжею, за необхідністю ліками, оплачує комунальні послуги та здійснює інші витрати. Посилаючись на те, що мати довгий час проживає окремо, просив суд, з урахуванням об`єднання в одне провадження позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , третя особа Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування зустрічного позову посилалася на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2021 року, від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини [PERSON] разом із чоловіком та дитиною проживали переважно у сім`ї позивача за адресою: [ADDRESS] . Із 26.09.2019 року [PERSON] офіційно працевлаштована у ТОВ «АТБ-Маркет», у період вагітності офіційно пішла у відпустку та весь свій час приділяла розвитку та вихованню сина [PERSON] . Відпустку була вимушена перервати, оскільки була необхідність у матеріальному забезпеченні сім`ї, про що [PERSON] не дбав. Позивачка за зустрічним позовом викладені у первісному позові обставини не визнає у повному обсязі, зазначає, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням росії на територію України, сторони прийняли спільне рішення про її евакуацію разом із сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] до Польщі, куди виїхали 14.03.2022 року. Після повернення в Україну продовжували спільне проживання у сім`ї позивача. У зв`язку з тим, що [PERSON] не дбав про матеріальне становище сім`ї, [PERSON] була вимушена тимчасово виїхати за кордон для заробітку та матеріального забезпечення сім`ї. Між [PERSON] та польським підприємством PLPK GLOBAL Sp. z o. o. 30.06.2023 року було укладено договір доручення, відповідно до якого вона за визначену договором винагороду надавала послуги, пов`язані з обслуговуванням магазинів, а зароблені кошти перераховувала для забезпечення сім`ї на адресу [PERSON] .. 26 вересня 2023 року [PERSON] повернулася в Україну та дізналася про наявність судових процесів про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю, не надає можливості бачитися із сином та приймати участь у його вихованні. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка за зустрічним позовом просила суд: -визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] ; -відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , та передати його матері дитини [PERSON] ; -стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову до суду; -стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. У судове засідання представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] адвокат Курячий А.М. не з`явився, надав до суду заяву про визнання зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дитини, при цьому просив зменшити розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, просив розглянути справу за його відсутності та не наполягав на позовних вимогах [PERSON] .. У судове засідання представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] адвокат Заніздра А.П. не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі, на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягав, просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, 25.12.2023 року складений та наданий до суду висновок №4/5-724, відповідно до якого Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , та відібрання дитини, зважаючи на її вік та емоційний стан. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 04.06.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04.06.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №282 (т.1 а.с.14). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.07.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №550(т.1 а.с.15). У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №199/8606/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки сторони припинили спільне проживання, при цьому між батьками не було досягнуто згоди щодо місця проживання малолітнього сина. Відповідно до ст.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~206\~ЦПК України,\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 6 ст. 206 ЦПК України). Після закриття підготовчого провадження по справі, стороною позивача за первісним позовом в окремо поданій заяві заявлено про часткове визнання зустрічних позовних вимог. Приймаючи до уваги заяву позивача за первісним позовом про часткове визнання зустрічного позову, суд виходить з наступного. Частина друга статті 161 Сімейного кодексу України визначає ті виняткові обставини, за якими неможливо визначити місце проживання дитини з одним із батьків, а саме Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Управлінням-службою у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради за №04/2956, від 17.10.2023 року, за місцем проживання позивачки за зустрічним позовом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини (т.2 а.с.47). Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.05.2023 року, за реєстровим №133/1, право користування житлом, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , закріплено за [PERSON] (т.2 а.с.74). Відповідно до довідки ТОВ «АТБ-Маркет» від 09.10.2023 року, за №4751/С/ВНЗП, дохід [PERSON] за період із березня 2023 року по червень 2023 року склав 46417,24 гривень. Відповідно до характеристики, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», [PERSON] відповідальний та доброзичливий працівник, старанно виконує свої функціональні обов`язки (т.2 а.с.50). Згідно із довідкою, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», №486-ОК, від 12.10.2023 року, [PERSON] із 14.07.2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т.2 а.с.48). Позивачка за зустрічним позовом має достатній рівень виховного потенціалу, показниками якого є: елементарний догляд, гарантія безпеки, емоційне тепло, стимулювання, життєві орієнтири та обмеження, стабільність, що підтверджується довідкою №76, від 16.11.2023 року, виданою Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (т.1 а.с.95-96). Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2236 від 12.10.2023 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, позивачка за зустрічним позовом на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.с.67). Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради 25.12.2023 року складений та наданий до суду висновок №4/5-724, відповідно до якого Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , та відібрання дитини, зважаючи на її вік та емоційний стан (т.1 а.с.129-132). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках. Зважаючи на те, що [PERSON] зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю визнав, проти їх задоволення не заперечував, за відсутності встановлених підстав неможливості визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, або ж не відповідності інтересам дитини, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню. При цьому, зустрічні позовні вимоги про відібрання дитини задоволенню не підлягають, оскільки під час підготовчого провадження представниками сторін повідомлено суд про те, що у грудні 2023 року дитина передана для проживання позивачці за зустрічним позовом, отже необхідність у відібранні дитини відсутня. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача здійснюються будь-які стягнення на утримання інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати. Враховуючи вказані обставини, суд вважає стягувати із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , мати дитини [PERSON] наразі не працює до досягнення дитиною трирічного віку, а отже позивачка за зустрічним позовом потребує матеріальної допомоги від чоловіка та батька дитини, що, у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки за зустрічним позовом є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, у задоволенні первісних позовних вимог суд вважає відмовити. При розгляді справи судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору на користь держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на корить позивачки за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Outcome: partial