Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

09.10.2023 [PERSON] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , місце реєстрації: [ADDRESS] , звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Стайл», місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська,76, про стягнення штрафу, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Стайл» на користь [PERSON] 11000,00 (одинадцять тисяч гривень) штрафу за договором №МЖЯ-1.3-031 від 30 липня 2021року, 6000,00 (шість тисяч гривень) штрафу, станом на день подання позовної заяви, за договором №МПЯ-01-037 від 25 серпня 2021року, 6000,00 (шість тисяч гривень) штрафу, станом на день подання позовної заяви, за договором №МПЯ-01-038 від 06 вересня 2021року, всього 23000,00 (двадцять три тисячі гривень) штрафу за всіма договорами на день подання позовної заяви; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Стайл» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1073,60грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 липня 2021 року між ним та ТзОВ «АВАЛОН СТАЙЛ», було укладено договір №МЖЯ-1.3-031 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості. Об`єктом нерухомості, згідно з цим договором, є квартира в секції 1.3 з будівельним номером 31, а фактичним номером - 84, що стало відомо під час попереднього огляду Квартири, в об`єкті будівництва, багатоквартирному житловому будинку (будинок [ADDRESS] на генплані, секції 1.1, 1.2, 1.3) з вбудованими приміщеннями громадського призначення, трансформаторною підстанцією та підземним гаражем на [ADDRESS] . Також, між Позивачем та Відповідачем були підписані 25 серпня 2021 року Договір №МПЯ-01-037 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме машиномісце з будівельним номером [NUMBER] у Об`єкті будівництва, та 6 вересня 2021 року Договір №МПЯ-01-038 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме машиномісце з будівельним номером [NUMBER] у Об`єкті будівництва. Відповідно до сертифіката Державної інспекції архітектури та містобудування України № ІУ123230517216 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Об`єкт будівництва був зданий в експлуатацію 29 травня 2023 року. Неодноразові перенесення термінів завершення будівництва, а також більша сумлінність Відповідача у виконанні договорів із покупцями майнових прав у пізніших чергах, які на той момент вже почали оформлювати права власності на придбані об`єкти, на відміну від нього, інвестора першої черги, зумовили виникнення між ним та Відповідачем спору, який він для початку вирішив врегулювати в досудовому порядку, адже надіявся на сумлінність та добропорядність Відповідача, а також його зустрічне бажання вирішити цей спір у позасудому порядку, однак відповідач ігнорує його звернення, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного та мотивів зазначених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. В судовому засіданні 12.12.2023 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, зазначені у позові та у відповіді на відзив від 20.11.2023. Представник відповідача адвокат Баєв В.І. в судовому засіданні 12.12.2023 позовні вимоги не визнав та заперечили проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. В судовому засіданні 26.12.2023 позивач, представник позивача та представник відповідача у зв`язку з оголошення у м. Львові повітряної тривоги, подали заяви про завершення розгляду справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2021 року між [PERSON] , та ТзОВ «АВАЛОН СТАЙЛ», було укладено договір №МЖЯ-1.3-031 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості. Об`єктом нерухомості, згідно з цим договором, є квартира в секції 1.3 з будівельним номером [ADDRESS] на генплані, секції 1.1, 1.2, 1.3) з вбудованими приміщеннями громадського призначення, трансформаторною підстанцією та підземним гаражем на [ADDRESS] . Також, між [PERSON] , та ТзОВ «АВАЛОН СТАЙЛ» були підписані 25 серпня 2021 року Договір №МПЯ-01-037 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме машиномісце з будівельним номером [NUMBER] у Об`єкті будівництва, та 6 вересня 2021 року Договір №МПЯ-01-038 про купівлю-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме машиномісце з будівельним номером [NUMBER] у Об`єкті будівництва. Відповідно до сертифіката Державної інспекції архітектури та містобудування України № ІУ123230517216 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Об`єкт будівництва був зданий в експлуатацію 29 травня 2023 року. 27 травня 2023 року [PERSON] вперше було запрошено на огляд Квартири в секції 1.3. з будівельним номером 31, а фактичним номером - 84. Під час огляду [PERSON] звернув увагу на недоліки, а саме тріщину в стіні, відсутність підложного покриття на балконі та відсутність корзини для кондиціонера, акт про що в оригіналі знаходиться у Відповідача. На його самостійний запит в подальшому копію цього акту йому надано не було. Крім того, 27 травня 2023 року, в день огляду, представниками Відповідача на місці оглядів в усній формі було повідомлено, що завершення будівництва планується на початок липня 2023 року. Однак, на початку липня появилася інформація, що завершення будівництва буде в кінці липня. В кінці липня - що в середині серпня, в середині серпня - що в кінці серпня, і лише в кінці серпня появилася перша письмова інформація на інформаційному телеграм-каналі Відповідача, що видача ключів після оформлення права власності на квартири у першій черзі будівництва планується з 15 вересня 2023 року. 29 серпня 2023 року [PERSON] подав Відповідачу першу Претензію, в якій попросив вирішити питання про зобов`язання підписати з ним, як покупцем, Акти передачі-приймання об`єктів нерухомості у встановлені договорами строки та виплату штрафу за порушення строків, встановлених договорами. 05 вересня 2023 року з адреси електронної пошти avalon.sellers@avalon- inc.com.ua Гур`єв Є.О. отримав відповідь №01-01/09/23 від 01 вересня 2023 року, в якій Відповідач попросив його поставитися з розумінням до ситуації яка склалася, а іншими словами - до неналежного виконання ним укладених між ними договорів. 15 вересня 2023 року представниками відповідача в телефонному режимі [PERSON] було запрошено для підписання Акту передачі-приймання, однак перед тим він попросив провести повторний огляд квартири, щоб переконатися в тому, що недоліки, зазначені при першому огляді, були усунуті. Такі станом на 15 вересня 2023 року усунутими не виявилася зовсім. Йому було надано обіцянку, про усунення їх у тижневий строк, чого здійснено також не було. Тому, 22 вересня 2023 року [PERSON] подав третю претензію, в якій письмово виклав свої зауваження щодо недоліків Квартири та строків їх усунення, а також додав, що пройшов ще один місяць прострочення завершення будівництва, що означає збільшення розміру штрафу. Натомість, 29 вересня 2023 року [PERSON] повідомили, що недоліки, зазначені в Акті огляду Квартири від 27 травня 203 року, нарешті усунуті, в чому він справді перекопався під час проведення повторного огляду квартири та погодився на 05 жовтня 2023 року зустрітися з представниками Відповідача для підписання Акту передачі-прийманні та інших необхідних документів для оформлення права власності на квартиру. 05 жовтня 2023 року [PERSON] справді прибув до відповідача для оформлення документів, однак відмовився від підписання Акту передачі-приймання, який містив пункт про те, що в нього немає ніяких майнових та немайнових претензій щодо якості та строків виконання зобов`язань за договором, оскільки претензії щодо строків в нього є. На підтвердження цього він склав Акт про відмову від підписання у зв`язку з наявністю претензій, який попросив також підписати представника Відповідача, однак уповноважена на підписання особа, зі слів іншого представника, була відсутня, а тому оригінал Акту залишився у Відповідача для подальшого підписання. [PERSON] також запропонував Відповідачу скласти Акт передачі-приймання без пункту про відсутність претензій лише щодо строків, які повторно попросив вирішити в окремому порядку, однак, Відповідач відмовився. Факт повної оплати [PERSON] за Договором-1 підтверджується Платіжним дорученням №2 від 02 серпня 2021 року на суму 1 296 859,54 гривень, що відповідає ціні договору, визначеній у п. 4.1. Договору-1. Факт повної оплати [PERSON] за Договором-2 підтверджується Платіжним дорученням № 48933601 від 25 серпня 2021 року на суму 180 416,48гривень, що відповідає еквівалетній ціні договору, з врахуванням офіційного курсі гривні до Долара США на день оплати, визначеній у пункті 4.1. Договору-2. Факт повної оплати [PERSON] за Договором-3 підтверджується Платіжним дорученням № 48933604 від 06 вересня 2021 року на суму 180 705,69гривень, що відповідає еквівалетній ціні договору, з врахуванням офіційного курсі гриві до Долара США на день оплати, визначеній у пункті 4.1. Договору-3. Крім того, станом на 06 жовтня 2023 року [PERSON] так і не отримав відповідь ні на претензію від 06 вересня 2023 року, хоча йому повідомляли про строк розгляду претензії в 30 днів, ні на претензію від 22 вересня 2023 року. Відповідно до сертифіката Державної інспекції архітектури та містобудування України № ІУ123230517216 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Об`єкт будівництва був зданий в експлуатацію 29 травня 2023 року. Згідно з: п. 5.2.1 Договору-1, Договору-2, Договору-3, Продавець зобов`язаний своєчасно підписати з Покупцем Акт передачі-приймання; п. 3.2. Договору-1, Договору-2, Договору-3, Продавець зобов`язаний протягом 90 (дев`яноста) днів після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва підписати Акт передачі-приймання. Згідно з п. 1.2. Договору-1, плановий строк завершення будівництва та прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва - II квартал 2022 року (тобто, квітень-червень 2022 року), а з п. 10.1 Договору-1, такий діє до З0 червня 2022 року, але в будь-якому разі до повного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором. Згідно з п. 1.2. Договору-2 та Договору-3, плановий строк завершення будівництва та прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва - IV квартал 2022 року (тобто, жовтень-грудень 2022 року), а згідно з п. 10.1 Договору-2 та Договору-3, такі діють до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому разі до повного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 5.2.10 Договору-1, Договору-2 та Договору-3, Продавець зобов`язаний повідомляти Покупця про всі обставини, які роблять неможливим виконання Договору. Відповідно до п. 9.2 Договору-1, Договору-2, Договору-3, Продавець несе відповідальність за порушення строку будівництва та прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва понад строк З (три) місяці від орієнтовного строку прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва, у вигляді штрафу, що складає 1 000 (одну тисячу) гривень. За перші 3 (три) місяці періоду прострочення, тобто за період з 1 липня 2022 року по 1 жовтня 2022 року для Договору-1, та за період з 1 січня 2023 року по 1 квітня 2023 року для Договору-2 та Договору-3, штраф не нараховується та не сплачується. Виходячи з вище наведеного, за Договором-1 період прострочення становить з 02 жовтня 2022 року по 29 вересня 2023 року, тобто 11 (одинадцять) місяців - що означає 11 (одинадцять) тисяч гривень штрафу за порушення зобов`язань за Договором-1. Для Договору-2 та Договору-3, періоди прострочення на разі становлять з 02 квітня 2023 року по день подання позовної заяви,09 жовтня 2023 року, тобто 6 місяців для кожного - що означає по 6 (шість) тисяч гривень за порушення зобов`язань за Договором-2 та Договором-3. Таким чином, станом на день подання позовної заяви загальну сума штрафу за Договором-1, Договором 2 та Договором-3 складає 23 (двадцять три) тисячі гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Крім того, згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк виконання Договору-1 30 червня 2022 року, Договору-2 та Договору-3 - 31 грудня 2022 року. В ч. 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Власне, даний спір якраз і виник з факту порушення зобов`язання з боку Відповідача, що зумовило виникнення в мене права на сплату неустойки-штрафу з його боку, якою, відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, є грошова сума, розмір якої встановлюється договором, в нашому випадку кожним із трьох згаданих вище договорів. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання, виходячи з ч.1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, згідно з ч. 2 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року було засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними. Однак, відповідно до пункту 6.9 Регламенту засвідчення Торгово- промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), надані Заявником документи для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають свідчити, в тому числі, про причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання Заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо). І хоча, в умовах воєнного стану було ухвалено рішення спростити порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та видано згаданий вище лист, це, тим не менш, не означає, що підстави застосування наслідків форс-мажорних обставин не діють в умовах воєнного стану. Тобто сторона, яка хоче послатися на форс-мажорні обставини може не звертатися в Торгово-промислову палату для обов`язкового окремого засвідчення форс-мажорних обставин, однак це не звільняє її від обов`язку довести причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання своїх конкретних зобов`язань. Таку ж позицію підтримує Верховний суд у своїй Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21, в якій відхиляє доводи скаржника про відсутні необхідність та обов`язок доводити доказами існування факту, який уже підтверджений відповідно до вимог Закону та укладеного договору уповноваженим органом, визнається та не заперечується іншою стороною (учасником справи), зазначаючи, що «у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, на які посилається скаржник, наведено висновок щодо застосування ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання». Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 1073,60грн. судового збору.

Outcome: approved