Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог стверджував те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок площею 50 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживала та була зареєстрована на час своєї смерті. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом як син померлої. Після смерті матері, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом всього часу доглядав за належним померлій житловим будинком, на власний розсуд розпорядився належними їй речами. Але протягом встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки заповіт [PERSON] не посвідчувався, у першу чергу право на спадкування за законом мають позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Так, як нотаріусом не відкрито спадкової справи для подальшого оформлення спадщини - майна після матері позивача і рекомендовано звернутися до суду про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, це змусило [PERSON] звертатися до суду. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача - [PERSON] подала заяву, де просила розгляд справи проводити без її участі та участі її довірителя (а.с. 38). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю та просив їх задоволити (а.с. 37). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 29.11.2023 року (а.с. 25). Ухвалою від 29.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2024 року (а.с.30). У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04 липня 2008 року Виконавчим комітетом Лючанської сільської ради, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №11 (а.с.12). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2023/004620599 від 21.06.2023 року, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до роз`яснення за № 01-16/161 від 01.08.2023 року, виданого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р., [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.10). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 73408636 від 01.08.2023 р. після смерті [PERSON] ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини, заповіт від імені померлої не посвідчувався (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22 червня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №13 (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 1959 року Яблунівським рай бюро ЗАГС, батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за №19 (а.с. 15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 28 березня 2003 року Косівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції, [PERSON] 15 жовтня 1945 року уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », запис за №3 (а.с.14). Довідкою №207 від 26 липня 2023 року виданою Яблунівською селищною радою села Люча, Косівського району Івано-Франківської області, визначено, що [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до копії виписки із погосподарської книги №223 від 02.08.2023 будинковолодіння з господарськими будівлями і спорудами, яке належало [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] А/З №13 від 23.04.2002 року знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,8500 га, яка належала гр. [PERSON] та передана у власність на підставі рішення XIII сесії II скликання від 07.12.1993 року, погосподарський номер 271. Житловий будинок - 1947 року побудови, житлова площа - 16 кв.м., загальна площа житлового будинку - 50 кв. м. В даному житловому будинку була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] [INFO] , яка померла А/3 №11 від 04.07.2008 року. На даний час в житловому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.17). Згідно до копії довідки №200 від 20.07.2023 року, на день смерті [PERSON] в даному житловому будинку зареєстровані та проживали: [PERSON] [INFO] - дружина, померла А/3 №11 від 04.07.2008 року. Заповіт від [PERSON] в Яблунівській селищній раді с. Люча Косівського району Івано-Франківської області не посвідчувався. На день смерті [PERSON] в даному житловому будинку ніхто не був зареєстрований (а.с.18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, не-обхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнано-го міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та на час смерті проживала за цією адресою. За час життя від імені [PERSON] заповіт не було посвідчено. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Інші спадкоємці не зверталися з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] не заперечив проти задоволення позову [PERSON] , який є спадкоємцем першою черги. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зауважує, що доводи позивача про те, що він вважав, що своїми діями належно прийняв спадщину та не звернувся до нотаріуса із відповідною заявою можна вважати поважними. Після смерті матері, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом всього часу доглядав за належним померлій житловим будинком, на власний розсуд розпорядився належними їй речами. За таких обставин, викладені позивачем причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved