Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

23.01.2024 [PERSON] звернулась до Заводського районного суду із заявою про встановлення факту смерті її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області. Документами, що підтверджують факт смерті бабусі заявника є медичне свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане 09.01.2024, надалі мовою оригіналу, «Токмакский городской центр первичной медико санитарной помощи». Зважаючи на те, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, [PERSON] просить встановити факт смерті її бабусі на тимчасово окупованій території України, що настала [INFO] .Встановлення даного факту є необхідним заявникові для реєстрації смерті [PERSON] державними органами України та для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Від Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо заявлених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Селище міського типу Куйбишеве, що йменувалось так у період з 1935 року по 2016 рік, відносилось до Куйбишевської селищної громади. В подальшому, в період з 2016 року по 2021 рік, смт. Куйбишеве йменувалось смт. Більмак і відносилось до Більмацької селищної громади. Наразі, смт. Більмак йменується смт. Кам`янка, що територіально відноситься до Пологівського району Запорізької області, оскільки постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020 ліквідовано, зокрема, у Запорізькій області: Бердянський, Більмацький, Василівський, Великобілозерський, Веселівський, Вільнянський, Гуляйпільський, Запорізький, Кам`янсько-Дніпровський, Мелітопольський, Михайлівський, Новомиколаївський, Оріхівський, Пологівський, Приазовський, Приморський, Розівський, Токмацький, Чернігівський, Якимівський райони. Натомість, утворені, зокрема, Пологівський район (з адміністративним центром у місті Пологи) у складі територій Більмацької селищної, Воздвижівської сільської, Воскресенської сільської, Гуляйпільської міської, Комиш-Зорянської селищної, Малинівської сільської, Малотокмачанської сільської, Молочанської міської, Оріхівської міської, Пологівської міської, Преображенської сільської, Розівської селищної, Смирновської сільської, Токмацької міської, Федорівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (зі змінами та доповненнями), Пологівський район Запорізької області входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф. Відтак, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] \~тапомерлою [PERSON] підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України заявника [PERSON] та її РНОКПП (а.с. 2-3); свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , в якому батьками заявника [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5); свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , відповідно до якого між заявником [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, після реєстрації якого прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с. 6); паспортом батька заявника [PERSON] [PERSON] (а.с. 8-9); свідоцтвом про народження батька заявника [PERSON] [PERSON] , [NUMBER] , в якому батьками батька заявника записані [PERSON] (по-батькові нерозбірливо) та [PERSON] (а.с. 10); паспортом та РНОКПП померлої [PERSON] (а.с. 11-13). Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; б)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №\~545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. Судом встановлено,\~щозаявником при зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті [INFO] її бабусі на тимчасово окупованій території України в смт.\~Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, було надано медичне свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане 09.01.2024, надалі мовою оригіналу, «Токмакский городской центр первичной медико санитарной помощи» (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті [INFO] її бабусі та враховуючи, що заявником були надані докази, що в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. При цьому суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, що відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, оскільки встановлення факту смерті має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому зареєструвати смерть бабусі державними органами України.

Outcome: approved