Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

У провадження судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем [PERSON] позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2007 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 42. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Син мешкає з позивачем та має інвалідність. Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач з відповідачем не проживають і спільне господарство не ведуть з квітня 2023 року. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатною особою, має стабільні доходи, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти. Інформація про доходи відповідача є конфіденційною, тому надати довідку про його доходи позивач не може. На підставі викладеного, позивач просила ухвалити рішення, яким стягнути [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 % частини всіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не погодившись із позовом, представником відповідача [PERSON] , адвокатом Сидоренком О.А., подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що в своєму позові позивачка, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх доходів. На даний час у відповідача на утриманні перебуває мати - пенсіонерка, та відповідач сам є пенсіонером. Матеріальне становище відповідача є достатньо скрутним. Відповідач не заперечує та не відмовляється від допомоги дитині проте вважає, що розмір аліментів які він може сплачувати, може складати - 1/6 частину від його доходів. Що забезпечить йому можливість нормального людського існування. Крім того, відповідач зазначив, що він хворіє хронічними хворобами, які потребують постійного лікування. На сьогоднішній день, враховуючи склад сім`ї відповідача, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вважає, що з огляду на наведені відповідачем обставини та докази, а саме, що відповідач є єдиним годувальником в своїй сім`ї, в нього на утриманні перебуває мати- пенсіонерка, 10 000 гривень - він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів - частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно. У судове засідання 04.01.2024 позивачем подано письмову заяву з проханням розглядати справу без участі позивача. Разом з тим, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач та представник відповідача належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за їх відсутності не надали. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] 27.01.2007 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №42 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 17 липня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №876 (а.с.4). З посвідчення Серїі [NUMBER] виданого 30.08.2017 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом підгр. А (а.с.11). На теперішній час дитина проживає разом із позивачем. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки батька, матері, дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у частці від доходу. Щодо вимоги відповідача, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно, оскільки він є пенсіонером, має хронічні захворювання та на його утриманні перебуває мати-пенсіонер, суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки а ні відповідачем, а ні його представником до матеріалів справи не долучено довідки про доходи відповідача про розмір пенсії та заробітної плати, яку він отимує, довідку про розмір отримуваної пенсії матері, яку як він зазначає утримує, доказів його хронічного захворювання, відповідно суд приходить до висновку, що відповідачем та його представником не доведено підставу неможливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, що відповідає нормам діючого законодавства. Щодо перебування матері відповідача на його утриманні відповідачем до матеріалів справи долучено копію пенсійного посвідчення. Натомість, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» мати відповідача отримує пенсію на своє утримання. Щодо посилання відповідача та його представника на вимоги ч.2 ст. 200 СК України, слід зазначити, що зазначена норма регламентує розмір аліментів на повнолітню дочку, сина, а син позивача та відповідача, [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім. За таких обставин, вивчивши додані письмові докази, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок в дохід держави. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial