Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , покликаючись на те, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 01.07.2022 року. Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати з позивачкою. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує матеріально, не цікавиться станом здоров`я дітей, не піклується про їх фізичний, духовний розвиток, сплачує в користь позивачки аліменти на утримання дітей, станом на 05.09.2023 року має заборгованість в сумі 254 663,49 гривень. Вироком Буського районного суду Львівської області від 05.01.2023 року притягався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства над позивачкою. Це свідчить про те, що останній ухиляється від свого обов`язку по утриманню та забезпеченню дітей, тому просить позбавити останнього батьківських прав відносно таких. Позивач та її представник адвокат Коченаш Ю.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що відповідач аліменти на утримання дітей ніколи не сплачував, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ухиляється від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. Батько дітей більше півтора року дітей не провідував, не телефонував, не цікавився їхнім станом здоров`я та їхніми потребами. Зазначила, що діти бояться відповідача, оскільки неодноразово бачили його в стані алкогольного сп`яніння, були присутніми під час сварок які він влаштовував. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному її утриманні. Враховуючи викладене просить позов задоволити, дане судове засідання проводити без застосування засобів звукозапису. Відповідач за викликом суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про слухання справи у його відсутності, інших клопотань, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав. Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, висновок по суті позову про доцільність задоволення позову. Враховуючи, що судом неодноразово відкладався розгляд даної справи через неявки відповідача, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, такий проінформований судом про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поштовими розписками про рекомендоване повідомлення (конверти повертаються на адресу суду з відміткою пошти, за закінченням терміну зберігання), суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивачка не заперечила. Враховуючи клопотання сторони позивача, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя у них народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області 07.06.2013 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Балучинської сільської ради Буського району Львівської області 29.07.2013 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 22.06.2018 року), [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Балучинської сільської ради Буського району Львівської області 17.07.2015 року), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Балучинської сільської ради Буського району Львівської області 16.02.2017 року). Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 01.07.2022 року. 02.09.2023 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.09.2023 року. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін діти залишилися проживати з матір`ю, перебувають на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім`ї від 05.09.2023 року та актом від 13.09.2023 року складеними Красненською селищною радою. Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] складеного Красненською селищною радою 05.09.2023 року підтверджується, що відповідач більше півтора року не навідувався до дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, фізичним та психологічним розвитком. Актом житлово - побутових умов сім`ї [PERSON] складеного Красненською селищною радою 13.09.2023 року підтверджується, що чоловік утримає та виховує п`ятьох дітей своєї дружини. На даний момент чоловік перебуває у Бахмуті, зі слів дітей вони дуже скучають за татом, бо він їх завжди возить на екскурсії, купує їм одяг, взуття, продукти харчування та шкільні приладдя. Зі слів [PERSON] , тато купив їй батута. Біологічний батько дітей - [PERSON] дітей цурається, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не сплачує аліменти, не допомагає фінансово. Також, суд бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дітей. Жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не сплачує аліменти згідно виконавчого листа № 943/1276/21 від 19.04.2022 року, виданого Буським районним судом про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно. Внаслідок чого, станом на 05.09.2023 року має заборгованість по аліментах в розмірі 254 663,49 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 05.09.2023 року. Вироком Буського районного суду Львівської області від 05.01.2023року у справі № 943/1735/23 підтверджується, що [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою Буського районного суду Львівської області від 07.07.2021 року та постановою від 06.10.2022 року підтверджується, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved