Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 29.08.2023 р. позивач через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого зазначив, що 12.11.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав в якості позики від позивача грошові кошти в розмірі 18\~930.00 грн. еквівалент якого в іноземній валюті становить 714 доларів США, які він зобов`язався повернути позивачу до 30.11.2021 р. Позика за договором мала бути сплачена в гривнях і підлягає розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Станом на 28.08.2023 р. офіційний курс долара США в Україні становить 36,5686 грн. за 1 долар. Таким чином сума позики дорівнює 26\~109,98 грн. Станом на 28.08.2023 р. позика відповідачем на користь позивача не повернута. Таким чином, на день складення розрахунку до позовної заяви загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 35\~933,81 грн., з яких 26\~109.98 грн. сума основного боргу, 1364,87 грн. нарахованих 3 відсотків річних, 8\~458,96 грн. інфляційних нарахувань. В зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 35\~933,81 грн., з яких 26\~109.98 грн. сума основного боргу, 1364,87 грн. нарахованих з відсотків річних, 8\~458,96 грн. інфляційних нарахувань. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. та 5000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 05.10.2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду клопотання заяву в якій просила розгляд даної справи здійснити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, про винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12 листопада 2021р., в місті Обухів, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 18930,00грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 00 коп.), еквівалент якого в іноземній валюті становить 714 доларів США. Відповідно до укладеного письмового договору позики у вигляді розписки, зазначені грошові кошти Відповідач зобов`язується повернути в строк до 30.11.2021року. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою, яку відповідач склав власноруч. Розписка була написана власноручно відповідачем, про що є відповідний запис в ній. Так, на 28.08.2023 р. Відповідач не повернув Позивачу взяті в борг грошові кошти та не виконує свої зобов`язання за договором позики. \~Правовідносини, які виникають при укладенні договору позики визначаються положеннями\~глави 71 ЦК України. Згідно з положеннями\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч.ч.1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи наявна копія розписки від 12 листопада 2021 року складеної між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої позикодавець передав, а позичальник прийняв 18930 грн., що доларовому еквіваленті становить 714 доларів США. \~ \~ \~ \~ Поняття договору позики визначено\~статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Таким, чином даною розпискою вже закріплено факт отримання суми грошових коштів позичальником. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Ч.2 ст.524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України) (Постанова Верховного суду від 16.11.2022 р. у справі №301/2052/18 (провадження №61-7786св21) Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом Відповідно до правового висновку викладено Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. ВС підкреслив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що правовідносини, між сторонами виникають з розписки, укладеної 12 листопада 2021 року, взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати процентів відповідач не виконав, відтак з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 35\~933,81 грн., з яких 26\~109.98 грн. сума основного боргу, 1364,87 грн. нарахованих 3 відсотків річних, 8\~458,96 грн. інфляційних нарахувань. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., то суд вважає дану вимогу передчасною, так як згідно копії додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги №29/3 від 29.03.2022 р. вартість послуг, які клієнт сплачує адвокату за надані послуги в межах договору сплачується сторонами по факту наданих послуг після отримання рішення суду першої інстанції, яке вступило в законну силу. На підставі викладеного та

Outcome: approved