Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Керівник Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину № 951 від 25.09.2012 успадкувала, будучи громадянкою росії, земельну ділянку з кадастровим номером 7120687400:03:001:0276, сільськогосподарського призначення, площею 2,9729 га ріллі, яка розташована на території с. Нехайки Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 2513310 внесено 11.09.2013 запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку 7120687400:03:001:0276 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9729 га. Із Реєстру прав власності установлено, що до 31.12.2033 діє договір оренди зазначеної земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Атлантік Фармз II», код ЄДРПОУ 32967130. З моменту отримання у спадок земельної ділянки - 25.09.2012 по даний час земельна ділянка 7120687400:03:001:0276 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9729 га. перебуває у приватній власності іноземного громадянина. Заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки відповідачем не вжито, вона отримує прибуток від надання її в оренду згідно договору з ТОВ «Атлантік Фармз II», що свідчить про порушення вимог чинного законодавства. Позивач зазначає, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. При цьому положеннями ст. 130 ЗК, які діють з 01.07.2021р. визначено, що право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення мають право громадяни України, юридичні особи України, учасниками яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади, територіальні громади, держава. Відповідач з 01.07.2021 мала реальну можливість відчужити земельну ділянку, яку вона отримала в спадок, але в порушення ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України, будучи зобов`язаною протягом певного строку відчужити земельну ділянку, не вжила заходів спрямованих на відчуження даної земельної ділянки. Таким чином земельна ділянка не може перебувати у власності відповідачки, яка є іноземною громадянкою. За таких умов позивач просить припинити громадянці російської федерації [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив та запропоновано третій особі надати пояснення по справі. Від представника ГУ Держгеокадастру в Черкаській області до суду за вх. № 3494/23-Вх від 18.09.2023р. надійшло клопотання/заява, у якому той вказав, що за громадянкою [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,9729га, кадастровий номер 7120687400:03:001:0276. Вказана земельна ділянка має категорію земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території с. Нехайки, Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області. Зазначає положення Земельного кодексу України щодо особливостей володіння землями сільськогосподарського призначення іноземцями. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] отриману у спадок земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужила, право власності відповідача на цю земельну ділянку підлягає конфіскації за рішенням суду. Тому ГУ Держгеокадастру в Черкаській області проти задоволення позову не заперечує, просить його задовольнити. Від представника ТОВ «Атлантік Фармз II» через систему «Електронний суд» за вх. № 3647/23-Вх від 27.09.2023р. надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, у яких представник вказав, що між ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» та [PERSON] укладено договір оренди землі від 05.05.2013 року, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка належить Орендодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 156562 та знаходиться на території Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки: 7120687400:03:001:0276, площею 2,9729 га. (далі - Земельна ділянка). Строк оренди 13 років. Право оренди за ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що засвідчується витягом № 177529982 від 15.08.2019. 11.07.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 05.05.2013, якою, зокрема, було визначено термін оренди до 31.12.2033 року. Задоволення позовних вимог Позивача істотно не вплинуть на можливість ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» користуватися земельною ділянкою, тому якщо буде встановлено, що [PERSON] дійсно не набула громадянства України та не є померлою особою, ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» не заперечує проти задоволення позовних вимог. 28.09.2023р. за в. № 3657/23-Вх надійшло клопотання прокурора Бобко Т.Б. про долучення до матеріалів справи доказів - інформації та документів щодо листування між Золотоніською окружною прокуратурою та Драбівською селищною радою та Драбівським сектором УДМС в Черкаській області ДМС України щодо громадянства [PERSON] та підстав внесення відомостей щодо її громадянства під час реєстрації права оренди земельної ділянки. 10.10.2023р. за вх. № 3840823-Вх до суду надійшли письмові пояснення керівника Золотоніської окружної прокуратури щодо громадянства відповідача [PERSON] де той вказує, що відповідач є громадянкою росії та в порушення норм національного законодавства має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку не відчужила. 31.10.2023р. за вх. № 4203/23-Вх та вх. №4224/23-Вх від керівника Золотоніської окружної прокуратури надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 31.10.2023р. клопотання керівника Золотоніської окружної прокуратури задоволено та витребувано докази у Золотоніській РДА та у Державній прикордонній служби України. Ухвалою суду від 11.12.2023р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Окрім того представник третьої особи ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» звертався до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено судом. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судовому засіданні прокурор Бобко Т.Б. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Зазначила про обов`язок прокуратури щодо перевірки наявності в іноземців майна в умовах воєнного стану. Вказала, що відповідач [PERSON] є громадянкою іноземної держави, успадкувала земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку не відчужила, чим порушила норми закону. При цьому у даному випадку порушено інтереси держави. Зауважила, що зміна власника не порушує права орендаря щодо цієї земельної ділянки. Уточнила, що хоча у витягу вказано, що відповідач є громадянкою України, належних відомостей на підтвердження цього не додано, тому така інформація вказана безпідставно. Відомостей про її можливу смерть отримати з росії на даний час неможливо, підстав вважати, що відповідач померла, немає. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи ТОВ «Атлантік Фармз ІІ» Боровик Б.М. в судовому засіданні звернув увагу, що з отриманих відомостей не вбачається перетин кордону відповідачем, в реєстраційних справах відомості про громадянство відповідача відсутні. Уточнив, що земельна ділянка перебуває в оренді у третьої особи до 2033р. Орендна плата була востаннє отримана відповідачем у 2020р. особисто. З 2021р. орендну плату ніхто не отримував, за орендною платою ніхто не звертався, безготівково орендна плата також не виплачувалась. Зробив припущення про ймовірну смерть відповідача, зазначивши, що з клопотанням про отримання такої інформації третя особа не зверталась, так як якщо відповідач перебуває у росії, то такі дані отримані не будуть. Представник ГУ Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не прибув, у клопотанні/заяві вх. №3494/23-Вх від 18.09.2023р. поряд з іншим мається клопотання про розгляд справи без участі представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, не повідомила суд про причину неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Судом встановлено наступні обставини. Згідно копії відповіді Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-18/1825 від 16.08.2022 начальнику Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури на її запит проінформовано про суб`єктів права власності - громадян російської федерації, які мають успадковані та не відчужені земельні ділянки сільськогосподарського призначення, де за № 2 вказана земельна ділянка площею 2,9729га, кадастровий номер 7120687400:03:001:0276, [PERSON] . Згідно відповіді № 7115-168/7115.1-23 від 24.05.2023 Драбівського сектору УДМС України в Черкаській області, ДМС України на запит начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури, [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України Драбівським сектором УДМС України в Черкаській області не документувалась. Згідно відповіді Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-18/1243 від 25.05.2023, Драбівською селищною радою Черкаської області не вживались заходи, спрямовані на відчуження земельної ділянки кадастровий номер 7120687400:03:001:0276, яку набула у власність [PERSON] , інформація у реєстрі територіальної громади щодо громадянства та реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня. Згідно листа відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області № 08 від 24.05.2023р., інформація у реєстрі територіальної громади виконавчого комітету Драбівської селищної ради щодо громадянства та реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.6-2643/2-23 від 25.05.2023р. на запит Золотоніської окружної прокуратури, Головним управлінням не вживались заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 7120687400:03:001:0276 у зв`язку з відсутністю фінансування, інформація щодо громадянства та місця проживання [PERSON] - відсутня. Згідно інформаційних довідок - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 318015312 від 19.12.2022 та № 339894467 від 20.07.2023, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7120687400:03:001:0276 площею 2,9729 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстровано 11.09.2013р. на підставі свідоцтва про спадщину за законом № 951 від 25.09.2012р., виданого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Петраченком О.В. Власником вказана [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що має тимчасове посвідчення громадянина України серія [NUMBER] , видане 21.10.2003р., ВСГІРФО м. Черкаси, країна громадянства: Україна. Право оренди земельної ділянки зареєстровано за ТОВ «Атлантик Фармз ІІ» 20.12.2013р., строк дії до 31.12.2033р. Згідно копії Додаткової угоди від 11.07.2019р. до договору оренди земельної ділянки від 05.05.2013р. зареєстрованого за № 4091989 від 20.12.2013р., укладеної між ТОВ «Атлантик Фармз ІІ», вона стосується земельної ділянки кадастровий номер 7120687400:03:001:0276 площею 2,9729 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору визначено до 31.12.2033р. Адресою проживання [PERSON] вказано Черкаська обл., Драбівський р-н, с. Нехайки (без зазначення вулиці та № будинку), паспортні дані: тимчасове посвідчення громадянина України серія [NUMBER] , видане 21.10.2003р. ВСГ ІРФО. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.6-4107/2-23 від 02.08.2023р. на запит Золотоніської окружної прокуратури щодо захисту інтересів держави у сфері земельних відносин, зокрема з питань незаконного володіння іноземними громадянами та юридичними особами земельними ділянками сільськогосподарського призначення, відповідно до постанови КМУ від 13.03.2022р. № 303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, що унеможливлює проведення перевірок по даним фактам. Також у зв`язку з відсутністю належного фінансування ГУ хоча і вбачає підстави та мало намір, позбавлене можливості звернутись з позовами до суду. Згідно копії відповіді старости Драбівської селищної ради сіл Нехайки та Привітне № 164 від 21.08.2023р. [PERSON] , [INFO] , громадянка рф, проживала на території Драбівської селищної ради за адресою [ADDRESS] без реєстрації до 2021р. на даний час за вказаною адресою не проживає. Згідно відповіді Драбівської селищної ради Черкаської області вих. № 03.18/2248 від 31.08.2023р. Золотоніській окружній прокуратурі з посиланням на норми законодавства надано роз`яснення про процедуру внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно та рекомендовано з метою отримання оригіналів реєстраційної справи звернутись до Золотоніської РДА з відповідним судовим рішенням. Згідно копії листа відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області № 847 від 05.09.2023р., державна реєстрація змін до іншого речового права щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120687400:03:001:0276 була проведена 09.08.2019р., для державної реєстрації змін було надано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та довіреність ТОВ «Атлантик ФармзІІ». У відомостях про зміни іншого речового права державним реєстратором було проведено державну реєстрацію змін відомості про фізичну особу з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , тимчасове посвідчення громадянина України [NUMBER] , виданий 21.10.2003р. ВСГ ІРФО м. Черкаси, країна громадянства: Україна, адреса місця проживання: Україна, Черкаська область, Драбівський р-н, с. Демки, змінено на [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , країна громадянства: Україна. Також внесено зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «Атлантик Фармз ІІ». Згідно відповіді Золотоніської районної військової адміністрації Черкаської області № 01-01-35/3136 від 16.11.2023р., реєстраційна справа щодо додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7120687400:03:001:0276 від 11.07.2019р. не перебуває у володінні Золотоніської районної військової адміністрації Черкаської області. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 91-54702/18/23-Вих від 09.11.2023р. відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України [PERSON] , [INFO] , у період з 08.11.2017р. по 10:20 09.11.2023р. в базі даних не виявлено. Також вказано, що інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Таким чином судом достовірно встановлено факт набуття права власності відповідача на земельні ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 7120687400:03:001:0276 площею 2,9729 га, яку вона успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину № 951, виданого 25.09.2012р. При цьому на підтвердження особи [PERSON] надавалось тимчасове посвідчення громадянина України [NUMBER] , виданий 21.10.2003р. ВСГ ІРФО м. Черкаси. Згідно п. 1,2,3,4,16 Правил оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затверджених постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1111, тимчасове посвідчення громадянина України - документ, який посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства України. Тимчасове посвідчення видається особам, які досягли шістнадцятирічного віку, набули громадянства України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом одного року з моменту набуття громадянства України. Тимчасове посвідчення видається на строк до 1 року. Тимчасове посвідчення оформляється і видається особам відповідним підрозділом Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у разі їх проживання в Україні, дипломатичними представництвами та консульськими установами України в інших державах - у разі їх проживання за кордоном. Тимчасове посвідчення здається до відповідного підрозділу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб чи дипломатичного представництва або консульської установи України в іншій державі одночасно з документом, що підтверджує припинення особою іноземного громадянства, або з декларацією про відмову від іноземного громадянства, а заявнику видається паспорт громадянина України. Враховуючи викладене, суд вважає підтвердженим той факт, що відповідач [PERSON] на момент видачі тимчасового посвідчення громадянина України [NUMBER] 21.10.2003р. мала іноземне громадянство, від якого мала відмовитись та отримати у встановленому порядку паспорт громадянина України. З матеріалів справи вбачається, що з 2003р. [PERSON] паспорт громадянина України не отримала, а отже від іноземного громадянства не відмовилась, як громадянка України державний кордон або лінію розмежування не перетинала. Тому суд вважає доведеною інформацію, що міститься у довідці Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-18/1825 від 16.08.2022 про перебування земельної ділянки площею 2,9729га, кадастровий номер 7120687400:03:001:0276, у власності громадянки російської федерації [PERSON] . При цьому суд звертає увагу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації дипломатичні відносини між нею та державою Україна розірвано і отримати відомості з росії про відповідача [PERSON] не є можливим. Даний факт є загальновідомим і доказування не потребує (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з положеннями ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. а) ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно положень ч. 1,3 ст. 130 ЗК України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. Згідно з положеннями пунктів д), е) ст. 140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду та невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з п. в) ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч.1,2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно ч.4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020р. по справі № 912/2385/18. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, набувши в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, з 01.07.2021р. земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, Нехайківська сільська рада, добровільно не відчужила, отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі, тому слід припинити право власності відповідача та конфіскувати вказану земельну ділянку. При цьому суд вважає втручання у право власності легітимним, пропорційним легітимній меті та законним. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved