Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У своїй заяві, уточненій під час розгляду справи у суді, посилалася на те, що 19.06.2023 року зверталась із заявою до Володимирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про призначення пенсії за віком, по досягненню нею 60 років. 27.06.2023 її було повідомлено листом про те, хто і коли, на яких законних підставах має право на призначення пенсії по віку, які документи для цього необхідні, а також зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи має бути саме трудова книжка. У листі також зазначено, що до розрахунку стажу не враховано відомості її трудової книжки, оскільки її прізвище значиться як « [PERSON] », так само і у свідоцтві про розірвання шлюбу, в графі «свідоцтво видане громадянину(ці)» прізвище зазначено як « [PERSON] », тоді як згідно паспорта громадянина України її прізвище « [PERSON] ». Зазначені обставини позбавляють її змоги в наданні відповідних документів для підтвердження трудового стажу, а тому вона змушена звернутися із даною заявою до суду, згідно якої просить встановити факт належності їй [PERSON] , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 05 квітня 1984 року з відомостями про роботу на ім`я [PERSON] ; а також свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.11.2003 року, де у графі «свідоцтво видане громадянину(ці)» зазначено « [PERSON] ». Ухвалою судді від 25.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві зазначила, щоб розглядати справу за її відсутності. Заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по суті справи за змістом яких заперечив щодо можливості задоволення заяви [PERSON] , вважаючи її необґрунтованою та безпідставною. Зазначає, що відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Після зазначення дати заповнення трудової книжки, працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцт , що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому гл. 37 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Відтак, відповідно до пп.1.1, 2.15, 2.15.9 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» №96/2 від 12.01.2011, якщо під час реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки, зміни проводяться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проте Головне управління ПФУ у Волинській області покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви та прийняття законного рішення у справі. Просив суд слухати справу у відсутності представника. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.\~6\~та ст.\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року в справі «Голден проти Сполученого королівства»), та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( далі - постанови Пленуму ) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12. вказаної вище постанови, суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу , у тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. \~ \~ \~ \~ Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. (стаття 48 КЗпП України). Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , заявниця [PERSON] народилася [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що заявниця уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на шлюбне " [PERSON] ". 05.04.1984 року на заявниці оформлено трудову книжку серії [NUMBER] , заповнену відповідальною особою Волинського обласного управління лісового господарства та лісозаготівлі УРСР на російській мові на ім`я « [PERSON] ». Пізніше в зв`язку з одруженням прізвище було змінено на « [PERSON] ». З паспорта громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] вбачається, що його власником є [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з дублікату РНОКПП [NUMBER] , його власником є [PERSON] . Також у матеріалах справи є свідоцтво про право власності на житло, згідно якого [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Технічний паспорт та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на вказане житло також видані на ім`я [PERSON] . Відповідно до пункту 4.2 Розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Пунктом 4,10 Розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Зазначене звернення було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 03215000431 від 27.06.2023 року, у призначенні пенсії за віком [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи передбаченого ст. 26 Закону 1058. Відповідно до\~ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У пункті 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявниці її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. При цьому, суд також враховує, що заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявниці за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. У\~ст.46 Конституції України\~закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (\~ст. 89 ЦПК України). Положеннями ст.ст.80,\~81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, шо їй належать правовстановлюючі документи: трудова книжка серії [NUMBER] , видана 05 квітня 1984 року з відомостями про роботу на ім`я [PERSON] ; а також свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 11.11.2003 року, де у графі «свідоцтво видане громадянину(ці)» зазначено « [PERSON] ». У даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй відповідно до положень\~ст. 46 Конституції України. Враховуючи викладене, на підставі наведеного та

Outcome: approved