Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

у жовтні 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. У позовній заяві (у новій редакції) зазначає, що з метою оформити спадщину після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] , та який був спадкоємцем після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] , позивач звернулася до Радехівської державної нотаріальної контори у Львівській області, проте нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини у нотаріальному порядку на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №028659, зареєстрованого 29 грудня 1994 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4828, виданого на ім`я - [PERSON] , та Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №028658 зареєстрованого 29 грудня 1994 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4827, виданого на ім`я - [PERSON] . З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. Отож, ураховуючи заяву представника позивача, просив суд ухвалити рішення, яким: установити факт прийняття спадщини [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння майном після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] , який їх прийняв після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії, ІV-ЛВ №028659 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 грудня 1999 року за № 4828, а саме: земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,3727 га, кадастровий №4623981200:04:000:2360; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0939 га, кадастровий №4623981200:04:000:2359; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га, кадастровий №4623981200:03:000:2343; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,1944 га, кадастровий №4623981200:03:000:2339; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 1,1395 га, кадастровий №4623981200:02:000:1984; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ №028658, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 грудня 1999 року за № 4827, а саме: земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0941 га, кадастровий №4623981200:04:000:2358; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га, кадастровий №4623981200:03:000:2340; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0778 га, кадастровий №4623981200:02:000:1985. Судові витрати у справі просили покласти на позивача (а.с.1-13, 69-81). 24 жовтня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.62). Ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху від 9 травня 2023 року надано позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків (а.с.63-65). 30 жовтня 2023 року представник позивача виконав вимоги наведеної вище ухвали (а.с.67). Ухвалою судді від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.83-84). Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року постановлено: витребувати у Радехівської державної нотаріальної контори (80200, просп. Відродження 7, м. Радехів, Червоноградський район Львівська область) належним чином завірену копію спадкової справи №116/2019, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.95-96). 4 січня 2024 року від Радехівської державної нотаріальної контори копія спадкової справи №116/2019, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.105-132). У підготовче судове засідання сторони не прибули. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі сторони позивача, позов підтримав повністю та просив задовільнити (а.с.133). Відповідач [PERSON] скерувала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.87). З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206-207 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких міркувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд установив, що [INFO] в м.Львів, помер у віці 42 роки, батько позивача - [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис № 40 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 1994 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівській області (а.с.17). [INFO] помер дідо позивача - [PERSON] , у віці 76 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 17, та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 22 травня 1999 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.18). Зі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1986 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області видно, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Дмитрів, Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.19). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 1952 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області, батько позивача - [PERSON] народився [INFO] в с. Дмитрів, Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.20). З довідки № 409 від 24.07.2023, виданої старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці Радехівської міської ради Львівської області видно, що померлий [PERSON] по день смерті проживав і був зареєстрований на [ADDRESS] . Разом з ним за даною адресою на день смерті був зареєстрований і проживав: [PERSON] , 1922 року народження - батько. Від імені померлого у виконкомі [PERSON] по Дмитрівській сільській раді заповіт не посвідчувався (а.с.21). З довідки № 408 від 24.08.2023, виданої старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці Радехівської міської ради Львівської області видно, що померлий [PERSON] , 1922 року народження, постійно по день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований на [ADDRESS] . Разом з ним за даною адресою на день смерті були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1960 року народження, - невістка; [PERSON] , 1985 року народження, внук; [PERSON] , 1986 року народження, внука. Від імені померлого у виконкомі [PERSON] у Дмитрівській сільській раді посвідчувався заповіт №56 від 09.11.1998 (а.с.22). Відповідно до Заповіту, складеного 09.11.1998, зареєстрованого в реєстрі за №56 та посвідченого Кулинич О.Г. секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, гр. [PERSON] , що проживав в с. Дмитрів Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Належний мені житловий будинок та все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не було і з чого б воно складалося і взагалі все те, що на день смерті буде мені належати і на що я за законом матиму право заповідаю своїй внучці [PERSON] » (а.с.23). Після смерті [PERSON] , [PERSON] з метою оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину звернулася до Радехівської державної нотаріальної контори. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом не на все майно, а лише на його частину. Як видно зі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 177, спадкова справа № 116/2019 від 06.04.2021, спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Зазначений вище будинок зареєстрований на праві власності за [PERSON] , що видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251448457 від 06.04.2021 (а.с.25). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина та залишилось таке спадкове майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0458 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ № 028659, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 грудня 1999 року за № 4828. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 028659, [PERSON] було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,3727 га; кадастровий №4623981200:04:000:2360; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0939 га; кадастровий №4623981200:04:000:2359; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га; кадастровий №4623981200:03:000:2343; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,1944 га; кадастровий №4623981200:03:000:2339; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 1,1395 га; кадастровий №4623981200:02:000:1984 (а.с.26, 26-зворот, 27-41). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилось таке спадкове майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4171 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ № 028658, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 грудня 1999 року за № 4827. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 028658. [PERSON] було передано у приватну власність такі земельні ділянки: земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0941 га; кадастровий №4623981200:04:000:2358; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га; кадастровий №4623981200:03:000:2340; земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 0,0778 га; кадастровий №4623981200:02:000:1985 (Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7300333182023, а.с.42, 42-зворот, 43-51). Відповідно до рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 24 грудня 1999 року про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Дмитрів, було прийнято такі рішення: затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Дмитрів на площі 1548,8 га, в тому числі ріллі 1004,88 га, кормових угідь 543,91 га враховуючи якісну оцінку земель; Дмитрівській сільській раді передати у приватну власність громадянам с. Криве земельні частки /паї/ згідно з додатком та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю (а.с.52). Згідно з додатком до рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 24 грудня 1999 року зазначено відомості площ земельних ділянок, та у списку під порядковим номером 258 зазначений спадкодавець [PERSON] , якому було передано земельну ділянку загальним розміром 0,4171 га; та у списку під порядковим номером 259 (двісті п`ятдесят вісім) зазначений спадкодавець [PERSON] , якому було передано земельну ділянку загальним розміром 2,0458 га (а.с.53,54). Відповідно до витягу № НВ-9927740342023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,3727 га з кадастровим №4623981200:04:000:2360, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 2105,02 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740462023 земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,0939 га з кадастровим №4623981200:04:000:2359, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 657,81 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740532023 земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га з кадастровим номером: 4623981200:03:000:2343, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 2244,49 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740672023 земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,1944 га з кадастровим номером: 4623981200:03:000:2339, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 4138,61 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740532023 земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею 1,1395 га з кадастровим номером: 4623981200:02:000:1984, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 13862,27 грн (а.с. 29, 32, 35, 38, 41). Відповідно до вищезазначеного загальна оцінка земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ №028659 від 29 грудня 1999 року за № 4828, становить 23 008,20 грн. Відповідно до витягу № НВ-9927739922023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,0941 га з кадастровим №4623981200:04:000:2358, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 659,21 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740142023 земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,2452 га з кадастровим №4623981200:03:000:2340, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 2244,49 грн; відповідно до витягу №НВ-9927740212023 земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,0778 га з кадастровим номером: 4623981200:02:000:1985, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 946,45 грн (а.с.45, 48, 51). Відповідно до вищезазначеного загальна оцінка земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ №028658 від 29 грудня 1999 року за № 4827, становить 3850,15 грн. Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73443226 від 03.08.2023, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася, а жоден документ про отримання спадкового майна не видавався (а.с.55). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області від 03.08.2023 № 281/02-31 було встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №028659 виданий відповідно до рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999, зареєстрований 24 грудня 1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4828, тобто після смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Так, було постановлено - відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на майно - земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Червоноградського району (колишнього Радехівського) Львівської області (а.с.56). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області від 03.08.2023 року за № 282/02-31 було встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №028658. виданий відповідно до рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999, зареєстрований 24 грудня 1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4827, тобто після смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Було постановлено - відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на майно - земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Червоноградського району (колишнього Радехівського), Львівської області (а.с.57). З копії Спадкової справи №116/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , видно, що 22.11.2019 [PERSON] звернулася в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда [PERSON] . Нотаріусом було відкрито спадкову справу № 116/2019, проте Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.08.2023 №282/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після його смерті, оскільки правовстановлюючий документ на це майно виданий після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, з матеріалів спадкової справи судом не встановлено (а.с.105-132). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] був його батько - [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті свого сина проживав з ним за однією адресою та продовжував розпоряджатися належним спадкодавцю майном. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Так, після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину за заповітом прийняла його внука - [PERSON] , що також підтвердилося матеріалами спадкової справи №116/2019. Перешкодою в реалізації [PERSON] своїх законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину на спірні земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №028659, виданий 29 грудня 1999 року, тобто, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , також Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №028658, виданий 29 грудня 1999 року, тобто, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 81, 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved