Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, згідно якого просив суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно на утримання непрацездатної батька. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером‚ інвалідом ІІ групи, не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 487,76 грн. на місяць. Інших джерел доходів не має. Зазначив, що його становище є вкрай нужденним, оскільки він постійно хворіє, має складнощі з самообслуговуванням, часто звертається за медичною допомогою та витрачає переважну частину пенсії на придбання ліків. Також зазначив, що фактично є самотньою людиною, сам мешкає у будинку, та інших осіб, що мали б здійснювати догляд окрім сина немає. Його син, [PERSON] , працевлаштований, однак матеріально не допомагає. Відповідач має можливість надавати допомогу батькові, але відмовляється це робити. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька залишено без руху. 27 липня 2023 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 20 липня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Призначено судове засідання. 09 серпня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що позовні вимоги не визнає повністю з наступних підстав. Зазначив, що з 3 років до 10 років виховувався батьками матері, проживав з матір`ю, яка його вихованням не займалась, його батько, [PERSON] , з сім`ї пішов. З 1993 року по 1997 рік знаходився на утриманні та вихованні комунальному закладі «Харківська загальноосвітня школа-інтернат 1-2 ступенів № 14 Харківської міської ради». Також зазначив, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно, яке [PERSON] здає в оренду, за що має додатковий дохід. Крім того зазначив, що він є інвалідом ІІІ групи та на його утриманні знаходиться син студент та безробітна жінка. 27 вересня 2023 року представником відповідача надані письмові пояснення, згідно яких повідомив 23 жовтня 2023 року від позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких повідомив, що пояснення відповідача не відповідають дійсності. За пригнічення його гідності та нанесені його пошкодження у 2022 році, у зв`язку з якими він став інвалідом просив стягнути додатково с [PERSON] та [PERSON] на лікування 39 000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мойсюк А.М., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 22 серпня 2023 року в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, судом було встановлено, що [PERSON] народився [INFO] ( а.с.3-5). З копії паспорту вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, термін дії довічно (а.с.7). Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 969851, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності «Д» нагляд спец., лікування в СЛПЗ (а.с. 7-8). Згідно довідки про доходи №6874838507591878, яка видана пенсіонеру [PERSON] , він перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію по інвалідності, яка складає за місяць 2022 року 2 487,76 грн. (а.с. 9). Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис 1376 (а.с. 17). Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами . Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц). Позивач зазначає, що він отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення його життєвих потреб, оскільки він постійно хворіє, витрачає кошти на придбання ліків, тому він потребує матеріальної допомоги. Як встановлено у судовому засідання, [PERSON] є непрацездатним, інвалідом ІІ групи безстроково, якому рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності «Д» нагляд спец., лікування в СЛПЗ. Отримує пенсію по інвалідності, яка складає за місяць у 2022 року у розмірі 2 487,76 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечуючи проти позову, зазначив, що він є інвалідом ІІІ групи. Будучи дитиною, виховувався в інтернаті, без підтримки батьків. До 16 років не знав, що у нього є батько. Працює у КП «Теплопостачання Височанської селищної ради» та отримує заробітну плату у розмірі 5 200,00 грн. - 5 400, 00 грн. на місяць а також отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 700,00 грн. На його утриманні перебуває син, який є студентом та цивільна дружина, яка є безробітною. Також зазначив, що позивач [PERSON] на теперішній час проживає в будинку матері його дружини, що у позивача також окрім, нього, сина, є ще повнолітня дочка, яка також має обов`язок забезпечувати батька, про що і не заперечував позивач. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, інвалідність встановлена до 01 жовтня 2024 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.09.2022 № 323898 (а.с.67-68). Згідно довідки Комунального закладу «Харківській ліцей № 174 Харківської міської ради» від 06 червня 2023 року № 94 [PERSON] , [INFO] навчався в комунальному закладі «Харківська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів № 14 Харківської міської ради» з 14.04.1993 по 10.06.1997 роки (з 5 по 9 класс) (а.с.36). Всупереч ст.ст. 76-78 ЦПК України, стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що [PERSON] , як батько [PERSON] , ухилявся від виконання свої батьківських обов`язків (був позбавлений батьківських прав або не сплачував аліменти, тощо), а сам факт навчання відповідача у школі-інтернаті не може свідчити про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Даних що відповідач перебуває у шлюбі, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не має осіб на своєму утриманні. Як вбачається з відомостей Пенсійного фонду України, [PERSON] має заробіток для нарахування пенсії, що також підтвердив відповідач, зазначивши, що має дохід за основним місцем роботи та отримує пенсію по інвалідності. Сторона відповідача заперечуючи проти позову посилався також на те, що позивач має у власності нерухоме майно, яке приносить йому дохід. Дійсно, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] має у власності нерухоме майно. Однак, доказів того, що зазначене майно приносить дохід позивачу, стороною відповідача надано не було (а.с. 62-64). Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання позивача. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що позивач є непрацездатною особою, інвалідом ІІ групи, потребує нагляду спеціалістів, у свою чергу, відповідач є працездатною особою, інвалідом ІІІ групи, має постійний дохід, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, разом з тим, враховуючи те, що у позивача є ще одна повнолітня, працездатна дитина (донька), яка має також обов`язок забезпечувати непрацездатного батька, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини від всього заробітку (доходу) відповідача . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач від його сплати звільнений. На підставі викладеного та

Outcome: partial