Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором\~ № 630504595 від 02.11.2016 в розмірі 106975,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.11.2016 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування\~ кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630504595. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Вказує, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування. Свої зобов`язання за кредитним договором він виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2023 року утворилася заборгованість у зазначеному розмірі. За вказаних підстав Акціонерного товариства «Сенс Банк» просило стягнути борг з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача-адвоката Томляк Т.С. про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 02.11.2016 [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» із Анкетою - заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та одночасно із цим надала Банку Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Як вбачається із змісту Анкети-заяви, остання містить анкетні дані [PERSON] , підпис позичальника та датована 02.11.2016. Також вказано, що [PERSON] підписанням цього акцепту підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі). Із змісту Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка датована 02.11.2016 і підписана відповідачем, вбачається, що вона містить наступну інформацію: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту: «Максимум-готівка»; мета кредиту для особистих потреб; умови обслуговування Кредитної картки: пропозицію клієнта до Банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та прохання повідомити реквізити рахунку і випустити міжнародну платіжну карту «МС DEBIT WORD» строком дії 3 роки з моменту випуску; умови надання Кредитної лінії: ліміт Кредитної лінії у розмірі 200000 грн 00 коп., процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 24 % річних, тип процентної ставки фіксована; умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором: обов`язковий мінімальний платіж 7 % від суми загальної заборгованості за Кредитною лінією, але не менше 50 грн 00 коп. Підписанням Оферти [PERSON] підтвердила, що попередньо ознайомлена у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; - з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Відповідно до Акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, АТ «Альфа-Банк» акцептував зазначені вище умови угоди, запропоновані відповідачем, які є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». АТ «Альфа-Банк» на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено на ньому кредитний ліміт. Відповідачем [PERSON] використовувалася кредитна картка «World Debit Mastercard», за допомогою якої відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, а також випискою по рахунку з кредитною карткою «World Debit Mastercard» за період з 02.11.2016 по 02.02.2023. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другоїстатті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою цієї статті 1054 встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 02.11.2016 [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» із Анкетою - заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та одночасно із цим надала Банку Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії . Згідно з розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 22 січня 2023 року складає 106975,40 грн. Із досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань, датованої 03.07.2023, опису вкладення у цінний лист, списку «101» згрупованих відправлень та фіскального чеку АТ «Укрпошта» вбачається, що 01.08.2023 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань про необхідність протягом 30 календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги та не пізніше 35 календарних днів з моменту її надсилання усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії у розмірі 106975,40 грн, яка залишена останньою без реагування. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16 зробив наступний правовий висновок: «Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідноправомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає». Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. За викладених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості, оскільки [PERSON] , підписавши, зокрема, 02.11.2016 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву цією ж датою паспорт, була обізнана про усі істотні його умови, які викладені безпосередньому вказаних складових кредитного договору. Відтак факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у [PERSON] за цим договором, у зв`язку з невиконанням нею як позичальником взятих на себе кредитних зобовязань підтверджується матеріалами справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливобезпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічні приписи щодо виписок з особових рахунків клієнтів містить п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року. Отже, виписка за картковим рахунком [PERSON] , за період з 02.11.2016 по 02.02.2023, що міститься в матеріалах справи, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Відповідний правовий висновок зробив та виклав Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15 та від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15. У випадку, якщо відповідач вважає, що виписка з його рахунку невірна, зокрема, що виписка не відображає всі сплачені ним як позичальником кошти, чи відображає у іншому (меншому) розмірі, то згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач був зобов`язаний її спростувати, надавши свій розрахунок чи інші, передбачені ст. 76 ЦПК України докази, на спростування виписки, чого відповідач не зробив. Суд враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною, в тому числі згідно ст.106 ЦПК України відповідач мав можливість провести експертне дослідження за власною ініціативою на спростування розрахунку боргу у виписці, проте не зробив цього. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved