Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому вказали, що [PERSON] , являється власником 42/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою 29 вересня 1977 року, р.н.2442. [PERSON] , на праві власності належить 58/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зокрема: 27/100 частин належить на підставі Договору дарування, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою 10.12.1998 року, р.н. 2-3031; а 31/100 частина на підставі Договору дарування, посвідченого Ірпінською міською державною нотаріальною конторою 25.06.2008 року, р.н. 3-1134. Викладені вище обставини підтверджуються: Договором дарування від 29.09.1977 року; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2019 року та технічним паспортом на житловий будинок. Зазначила, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - їм стало відомо, про наявність обтяження у вигляді арешту житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власниками якого вони являються. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції. Підстава обтяження: Постанова 328/1 від 25.02.2010 року, ВДВС Ірпінського МУЮ. При цьому, власником об`єкту обтяження значиться [PERSON] , і.н. [NUMBER] . Як вбачається вище, арешт було накладено постановою 328/1 Відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 25.02.2010 року та зареєстровано реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Викладені вище обставини підтверджуються: Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.06.2023 року. Вказали, що в період з 25.11.2005 року по 22.03.2013 року [PERSON] була зареєстрована в будинку, що належить їм на праві власності. Крім того зазначають, що [PERSON] , не являється і ніколи не являлася власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та будинковою книгою. На даний час [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з Інформації з Єдиного реєстру боржників від 28.06.2023 року, що додається. 30.06.2023 року вони звернулися до Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області із заявою про зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] . Своїм Листом за № 18497 від 04.07.2023 року Ірпінський Відділ ДВС у Бучанському районі Київської області повідомив, що арешт нерухомого майна, зокрема житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у вигляді обтяження 9632104 від 18.03.2010 року має бути знято за рішенням суду. В зв`язку з вище викладеним просили суд, скасувати арешт, накладений на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] постановою 328/1 Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 25.02.2010 року, зареєстрований реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 18.03.2010 року за № 9632104. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис по арешт житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою 328/ 1 Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 25.02.2010 року, зареєстрований реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 18.03.2010 року за № 9632104. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Чайка І.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Чайки І.В., в якій просила розгляд справи № 367/5637/23 проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просила розгляд справи № 367/5637/23 проводити у її відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Ірпінського міського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На поштову адресу суду надійшла заява, в якій зазначила, що заявлений позов визнає, обставини зазначені у позові підтверджує, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що відповідно до договору дарування від 29 вересня 1977 року, записаного в реєстрову книгу під № 2874, гр. [PERSON] подаровано [PERSON] і [PERSON] 42/100 та 31/100 відповідно частини будинку з відповідними частинами надвірних будівель в [ADDRESS] . (а.с.7-9). Також встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 159705771 від 15.03.2019 за заявою [PERSON] від 12.03.2019 № 33065664 на підставі договору дарування, серія та номер: 2-3031, виданий 10.12.1998 Ірпінською державною нотаріальною конторою внесено запис на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45973506 від 15.03.2019 Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано спільну приватну власність в розмірі 27/100 за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 159705398 від 15.03.2019 за заявою [PERSON] від 12.03.2019 № 33065664 на підставі договору дарування, серія та номер: 3-1134, виданий 25.06.2008 державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Задорожньою М.Є., внесено запис на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45973506 від 15.03.2019 Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано спільну приватну власність в розмірі 31/100 за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337174922 від 27.06.2023 на житловий будинок, загальною площею 198,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , 18.03.2010 накладено арешт за № 9632104 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови 328/1 від 25.02.2010 ВДВС Ірпінського МУЮ, власник: [PERSON] , код: [ADDRESS] . (а.с.17-20). Також встановлено, що відповідно до відповіді Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області від 04.07.2023 № 18497 на звернення [PERSON] та [PERSON] щодо зняття арешту з житлового будинку, зазначили, що за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , наявний арешт, підставою обтяження якого є: постанова № 328/1 від 25.02.2010 видана Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження № 9632104, та підстав для зняття арешту з нерухомого майна відсутні. (а.с.26). Крім того встановлено, що відповідно до відомостей з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337174922 від 27.06.2023 на житловий будинок, загальною площею 198,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , право власності за відповідачем [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] не зареєстровано. Таким чином, боржник [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , не мала жодного відношення до житлового будинку, загальною площею 198,8 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачам на праві приватної спільної власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власниками права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , належить 42/100 частини [PERSON] на праві\~приватної спільної\~часткової власності,\~та 27/100\~і 31/100 частини \~ [PERSON] на\~праві приватної\~спільної часткової\~власності,\~відповідно до\~договору дарування\~від \~29\~вересня 1977\~року,\~записаного в\~реєстрову книгу\~під №\~2874, Витягу з\~Державного реєстру\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 159705771\~від 15.03.2019,\~Витягу з\~Державного реєстру\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 159705398\~від 15.03.2019, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337174922 від 27.06.2023. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зазначені принципи сформулювало і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до Постанови Верховного\~Суду України\~від 15.05.2013\~року в\~справі №\~6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пунктом 9 постанови № 5 від 03 червня 2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що наявність арешту на належне позивачам нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] ,\~перешкоджає останнім в реалізації ними своїх прав власника щодо вказаного нерухомого майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved