Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 18 жовтня 2020 року між [PERSON] і ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 2219499, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, передбачених договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 10 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 61-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №61-МЛ від 10 лютого 2021 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 684 гривні 66 копійок. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконав, позивач просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 2219499 від 18 жовтня 2020 року в розмірі 28 684 гривні 66 копійок і сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року було відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. 03 листопада 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого він позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що 22 липня 2021 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 29885, вчиненого 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М, про стягнення з нього ( [PERSON] ) на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 29 614 гривень 66 копійок. Зазначений виконавчий напис вчинено на кредитному договорі № 2219499 від 18 жовтня 2020 року, укладеному між ним (відповідачем) і ТОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 лютого 2021 року по 06 травня 2021 року включно, загальна сума заборгованості за вказаним виконавчим написом становить 29 614,66 грн і складається із: 6 438,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 246,16 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також витрат за вчинення виконавчого напису. Крім того, позивачем не враховані сплачені ним ( [PERSON] ) суми в рахунок погашення заборгованості в розмірі 707,96 грн, 3 950,00 грн і 3 994,50 грн, у зв`язку з чим сума боргу та відсотків мала бути меншою. Враховуючи наведене, просив відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у задоволенні позовних вимог. За ухвалою суду від 08 листопада 2023 року було ухвалено провести розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 21 листопада 2023 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Бабича В.І. надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, відповідно до графіку сплати кредитних коштів за умовами кредитного договору № 2219499, укладеного 18 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 12 листопада 2020 року. Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії, визначені ст. 11 і 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням від 18 жовтня 2020 року вих. № 30860516. Тобто, ТОВ «Мілоан» умови укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у потрібному йому розмірі, тоді як відповідачем умови кредитного договору виконані не були. Крім того зазначено, що станом на 06 травня 2021 року сума заборгованості за кредитним договором № 2219499 від 18 жовтня 2020 року становить 28 684 гривні 66 копійок. Зазначену суму та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором було передано ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» первинним кредитором ТОВ «Мілоан» за умовами договору відступлення прав вимоги № 61-МЛ від 10 лютого 2021 року. Тобто, після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Враховуючи зазначені обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, та просив відмовити в його задоволенні. Додатково зазначив, що наразі стягнення за виконавчим написом не відбувається, оскільки ним оскаржено вказаний виконавчий напис, виконавче провадження закрито. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 2219499, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 7 000,00 грн, строком на 25 днів з 18 жовтня 2020 року, тобто до 12 листопада 2020 року. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 2 887,50 грн в грошовому виразі та 602,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9 887,50 гривень. Комісія за надання кредиту: 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом 2 187,50 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1.5.2 договору) (а.с. 5-11, 13-14) 10 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 61-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 16-21). Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 61-МЛ від 10 лютого 2021 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 28 684,00 грн., яка складається з: 6 438,50 грн - тіло кредиту, 22 246,16 грн - залишок по відсотках (а.с. 23). З виписки з особового рахунка за кредитним договором № 2219499 від 18 жовтня 2020 року вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ ФК «Кредит-Капітал», за період з 09 лютого 2021 року по 06 травня 2021 року (включно) складає 28 684,66 грн, з яких: 6 438,50 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 22 246,16 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 15). Відповідно до наданих відповідачем копій квитанцій, що також підтверджується і випискою ТОВ «Мілоан», сума сплачених відповідачем коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором становить 4 646 грн (а.с. 46-49). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 УК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до абз. другого частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували в момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України) Статтею 610 УК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти у розмірі 7000 грн не повернув, а тому вимога позивача в частині стягнення з відповідача тіла кредиту є доведеною та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику кредит, а останній зобов`язувався повернути суму наданого кредиту в повному обсязі, у визначений договором строк - 12 листопада 2020 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування - 25 днів, тобто до 12 листопада 2020 року; після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як убачається зі змісту договору № 2219499 від 18 лютого 2020 року та графіку розрахунків до нього, проценти за користування кредитом визначені у розмірі 2 187,50 гривень (а.с. 8) Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 2 187,50 гривень. Судом встановлено, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено ТОВ «Мілоан» 4 646 гривень: 14 листопада 2020 року - 3 950,00 грн (а.с. 46, 48), 23 листопада 2020 року - 696,00 грн (а.с. 49, 47). Таким чином з огляду на зазначене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 5 241 гривню 50 копійок (9 887,50 грн (7000 грн (тіло кредиту) + 700 грн (комісія за надання кредиту) + 2187,50 грн (проценти) - 4 646,00 грн (кошти, які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором)). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 гривні.

Outcome: partial