Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області - як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у якому просить: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача на користь опікуна чи установи під опікою якого/якої будуть перебувати діти аліменти у розмірі одна третя частина заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на обліку Служби у справах дітей та сім?ї Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, з 20 травня 2020 року перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що перебували у складних життєвих обставинах на підставі ухилення матір`ю від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. У зв`язку з виявленням факту недбалого батьківства, Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] із 23 серпня 2023 року взято на облік, як таких, що залишились без батьківського піклування. На даний час малолітні діти тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Із 20 травня 2020 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходились на обліку служби, як такі, що перебували в складних життєвих обставинах на підставі ухилення матір`ю від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Києва, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, на теперішній час, перебуває у шлюбі з [PERSON] . Відповідно до наявних документів Відповідач має статус одинокої матері по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У січні 2021 року Відповідач відповідно до нотаріальної довіреності передала малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на виховання та проживання у сім`ю [PERSON] , який свого часу, виконував обов`язки опікуна самої Відповідачки. На даний час термін дії довіреності закінчився, але Відповідач не повернула дітей у свою біологічну сім`ю. Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області регулярно здійснюються виїзди в дану родину та жодного разу Відповідача не виявлено за місцем проживання дітей. Згідно заяви [PERSON] від 23.08.2023 року Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, у телефонному режимі з дітьми не спілкується, коштів на утримання дітей не надає, не цікавиться їх життям та дозвіллям, діти своєї біологічної матері не знають. Згідно довідки старости Піївського старостинського округу Ржищівської мiської територіальної громади від 23.08.2023 року №14.07-02-04/150 до складу сім`ї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дитина, позбавлена батьківського піклування (підопічна), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації старости Піївського старостинського округу Ржищівської мicької територіальної громади від 22.08.2023 року N?14.07-02/56 та від 13.09.2023 року N?14.07-02-02/65, Відповідач була підопічною та перебувала під піклуванням [PERSON] , проживала разом з ним у селі Пії з 2010 року по 2018 рік. У подальшому виїхала в місто Київ, де зареєстрована. Народивши дітей [PERSON] , 2018 року народження, та [PERSON] , 2020 року народження, залишила їх своїм опікунам [PERSON] та його дружині [PERSON] . Згідно інформації КНП «Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ржищівської міської ради від 31.08.2023 року Відповідач до медичного закладу в селі Пії не з`являлась, станом здоров`я дітей не цікавилась. У зв`язку із наведеними обставинами позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим стягувати з неї аліменти на утримання дітей, а позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 23 жовтня 2023 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28 листопада 2023 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником позивача та третьою особою подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явилась, повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових документів за місцем реєстрації, однак конверти повернулись із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань від відповідача про відкладення судового засідання не надходило. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Суд установив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 20.05.2020, 03.07.2020, 21.12.2020, 25.08.2021, 12.11.2021, 25.01.2022, 24.11.2022, 23.08.2023, 15.09.2023, 25.09.2023, встановлено, що [PERSON] під час перевірок за даною адресою не виявлено, відповідно до довіреності від 26.01.2021 догляд за [PERSON] і [PERSON] здійснює [PERSON] , порушень прав дітей не виявлено. Відповідно до інформації від КНП «Ржищівський міський центр ПМСД» Ржищівської міської ради від 31.08.2023 року, що з моменту народження станом здоров`я [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір [PERSON] не цікавилась, до медичного закладу не з`являлась. 09.09.2023 року [PERSON] подала нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком Ржищівської міської ради Київської області від 21.09.2023 року №196 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлено, що громадянка [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у їх вихованні, утриманні, не спілкується з дітьми і не цікавиться їх життям і здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своїх дітей, та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, відповідачка залишила дітей на іншу особу і самоусунулась від їх виховання і забезпечення. Доказів на спростування позовних вимог суду не надано. У зв`язку із вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх малолітніх дітей, безпричинно та свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться їх фізичним, духовним, моральним розвитком, а отже, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована, а відтак необхідно відповідача позбавити батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Відповідно до ст.ст.180, 166 ч. 2, 3 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відтак, суд вважає, що позов в частині аліментів також підлягає задоволенню, визначений позивачем розмір частки аліментів є обґрунтованим, та стягувати аліменти необхідно на користь піклувальника фізичної особи, яка призначена органом опіки і піклування, а у разі не призначення піклувальника, на користь спеціального закладу у якому перебувають неповнолітні діти, позбавлені батьківського піклування та здійснює піклування над ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів у загальному розмірі 5368,00 грн. (2684,00 + 2684,00 грн.) в дохід держави.

Outcome: approved