Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

09 січня 2024 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] починаючи з 26 грудня 2001 року по 30 жовтня 2023 року працював на різних посадах, у різних структурних підрозділах на підприємстві відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, у зв`язку з чим, отримав хронічне професійне захворювання. Актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30 жовтня 2023 року встановлено наявність у позивача професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа третього ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва другого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п. 17 вказаного Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування рудоуправління гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] виконував роботи з монтажу, демонтажу, ремонту, випробування, регулювання та налагодження гірничого устаткування. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці та шум. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 04 січня 2024 року серії 12 ААА №129832 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65 %. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 04 січня 2024 року серії 12 ААГ №187416 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 400 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~-\~Тер-Товмасян\~Ю.Г.\~подала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначила,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Оцінені позивачем моральні страждання в розмірі, що становить 400 000,00 грн. на думку відповідача є завищеною сумою, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , останній з 26.12.2001 року останній прийнятий на роботу в рудоуправління ГОКА Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» електрослюсарем (слюсарем) черговим по ремонту обладнання в кар`єрі, починаючи з 23.04.2002 року відповідач займав різні посади на підприємстві відповідача та з 28.04.2023 року переведений в рудоуправління електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування. (а.с. 8-9) Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 26.09.2023 року № 1061 позивачу [PERSON] встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої-другої\~стадії (пиловий\~бронхіт першої\~ другої\~стадії,\~емфізема легень\~першої-другої\~стадії),\~група В.\~ЛН першого-другого\~ступеня.\~Радикулопатія попереково-крижова\~L5,\~S1\~та шийна\~С6,\~С7,\~С8\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями,\~стійким больовим\~і м`язові-тонічним\~синдромами.\~Хронічна двобічна\~сенсоневральна (нейросенсорна)\~приглухуватість справа\~третього ступеня\~(з\~помірним зниженням\~слуху),\~зліва другого\~ступеня (з\~легким зниженням\~слуху) (а.с. 14-15). Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30 жовтня 2023 року, форми П-4, який затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О. 31.10.2023 року, встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування рудоуправління гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] виконував роботи з монтажу, демонтажу, ремонту, випробування, регулювання та налагодження гірничого устаткування. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці та шум. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил: концентрація пилу з вмістом діоксину кремнію 10-70 % становить 10,3 мг/м3 при нормативному значенні 2,0 мг/м3. Важкість праці: величина статичного навантаження на зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками становило 71\~350 кг/с при нормативному значенні 70\~000 кг/с; робоча поза: незручна 30,0% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 150 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Шум: еквівалентний рівень шуму складає 83 дБА при ГДР 80 дБА. Враховуючи стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу визначити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. (а.с. 10-12) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 04 січня 2024 року серії 12 ААА №129832 [PERSON] , первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65 % (30 % радикулопатія, 20 % по ХОЗЛ, 15% по тугов.) з 11 грудня 2023 року до 01 січня 2026 року. (а.с. 13) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 04 січня 2024 року серії 12 ААГ №187416 [PERSON] , первинно встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 січня 2026 року. (а.с. 13 зворот) Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням підчас роботи на підприємстві відповідача. Так, у період з 26.12.2001 року по сьогоднішній день позивач тривалий час, а саме 22 роки працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня важкості праці, запиленості повітря робочої зони, шуму. Так, наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: у період з 13.09.2023 року по 27.09.2023 рік в УКР НДІ ПРОММЕД, проходив лікування з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа третього ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва другого ступеня (з легким зниженням слуху). Як встановлено із медичних документів, Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер. Він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через наявне професійне захворювання. . Відповідно до ч.1ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, а саме 22 роки, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 220 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2200,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial