Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

18.10.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох спільних дітей сторін по справі: доньки - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на її утримання як дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення спільною дитиною сторін по справі - [PERSON] трирічного ріку. В обгрунтування позову було зазначено, що сторони уклали шлюб 24.09.2013 року, наразі відповідач бажає його розірвати та пішов з сім`ї, діти мешкають з позивачкою фактично за актом КП «Жилсервіс» від 06.10.2023 року, вона не працює, тому є всі підстави для задоволення позову. Загальний розмір вимог до відповідача з боку позивачки складає 1/2 частину його заробітку (доходу). 01.11.2023 року позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку заявлених вимог зі згодою на заочний розгляд справи (а.с.15). Ухвалою судді від 06.11.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, з можливістю подання усіх заяв по суті позову (а.с.17). Відповідач вказану ухвалу отримав 11.11.2023 року (а.с.19), а позивачка у порядку у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.20-21). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Відповідач не подавав відзив на позовну заяву. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №166)(а.с.7). Ухвалою даного складу суду від 18.12.2023 року у цивільній справі №632/1600/23 про розірвання шлюбу за позовом відповідача до позивачки шлюб між сторонами був розірваний. Вказане рішення не набуло чинності, а тому судом до уваги не приймається. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №160 від 09.07.2014 року)(а.с.8), та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №107 від 27.04.2022 року)(а.с.9). Позивачка здійснює догляд за дітьми сторін по справі, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько дітей повинен та може надавати, оскільки мешкає з ними без реєстрації за місцем реєстрації відповідача, що підтверджується актом КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області №1725 від 06.10.2023 року (а.с.10). Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи вказану справу по суті, суд зазначає, що проживання дітей з позивачкою є достатнім доказом того, що вони знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що доказів надання допомоги на дітей з боку відповідача не надано, тобто вимоги позивачки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки саме відповідач повинен надати докази того, що він надає утримання дітям і в даній категорії справ відсутність вказаних доказів вказує на те, що таке утримання відповідач на дітей не надає. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Щодо вимог про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Підстави для припинення такого права передбачені ст.85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Порядок та способи сплати аліментів подружжю визначені законодавством наступним чином. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України). За рішенням суду розмір аліментів присуджується одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частини 1-3 статті 80 СК України). Таким чином, вимоги позивачки в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд виходить з того, що заявлені позивачкою вимоги не суперечать вимогам ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», який підлягає застосуванню щодо примусового виконання рішення в разі його постановлення. Вказаною нормою матеріального права визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами; це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей; у таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З урахуванням стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільних двох малолітніх дітей сторін по справі у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини щомісячного заробітку (доходу) відповідача є такими, що можуть бути задоволені, оскільки загальний розмір стягнення буде складати 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, що відповідає вимогам закону. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з боржника на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді, який складається окремо з вимоги про стягнення аліментів на дітей у розмірі 1073,60 грн. та окремо з вимоги про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1073,60 грн., а загалом у розмірі 2147,20 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved