Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати за нею право власності на 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею право власності на частини вказаного будинку у порядку спадкування за законом після смерті дочки [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/3 частини цього будинку, як за колишнім членом колгоспного двору. Позов мотивовано тим, що вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір, право власності на який зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 15\~квітня 1991 року в будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова двору, [PERSON] член двору, [PERSON] член двору. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на 1/3\~частини цього житлового будинку. Заповіту [PERSON] не залишив, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до чинного на той час законодавства спадщину після смерті [PERSON] прийняли: його дружина позивачка та дочка [PERSON] , оскільки на день відкриття спадщини постійно проживали в одному будинку разом із спадкодавцем. [INFO] померла дочка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на 1/2 частини (яка складається з 1/3 частки, яка належала [PERSON] як члену колгоспного двору, та 1/6, яку [PERSON] успадкувала після смерті батька) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Ніжинського нотаріального округу Бубликом\~В.\~М. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцеві. За захистом своїх прав позивачка звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 листопада 2023 року 09-00 год. У подальшому підготовче засідання відкладалося, востаннє на 11.12.2023 року 14-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 24 січня 2024 року 09-00 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки адвокат Семенок В. І. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача сільський голова Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Федір Лозян подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності представника ради за наявними у справі доказами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] (а.\~с.\~11). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Відповідно до довідки від 25.07.2023 №\~137, виданої старостою Колісниківського старостинського округу Давиденко Сергієм станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відносилось до типу колгоспного двору, в якому були зареєстровані: [PERSON] голова двору, [PERSON] член двору, [PERSON] член двору (а. с. 13). [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9). На день смерті [PERSON] постійно проживав у будинковолодінні за вищевказаною адресою, де також проживали та були зареєстровані: [PERSON] його дружина, [PERSON] його дочка, що підтверджується довідкою 15.08.2023 № 149 (а. с. 14). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа до його майна Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а. с. 53). [PERSON] є дочкою [PERSON] та позивачки відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] (а. с. 17). Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 17 липня 2018 року Виконавчим комітетом Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). На день смерті та протягом 6 місяців з дня смерті з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована [PERSON] її мати (а. с. 15). Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублика В. М. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на будинковолодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК\~УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991\~року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991\~року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б)\~розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але\~\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. За змістом\~ст. 524 ЦК УРСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). За ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)\~якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст.\~534, 553, 555 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. З урахуванням викладеного установлено, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили права на вказане будинковолодіння, їхні частки є рівними по 1/3. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею на 1/6 частини житлового будинку за законом після смерті чоловіка [PERSON] та на 1/2 частини житлового будинку за законом після смерті дочки [PERSON] , яка складається з 1/3 частини, яка належала дочці як члену колгоспного двору, та 1/6 частини, яку дочка успадкувала після смерті батька, але не оформила своїх спадкових прав. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на частки в зазначеному будинковолодінні, як за колишнім членом колгоспного двору та в порядку спадкування. При цьому зі справи не вбачається, що в такому разі будуть порушені права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved