Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., ганок, сарай позначений літерою «Б», погріб з шиєю позначений літерою «В», що розташовані по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано\~тим,\~що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 136. До дня смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла на її ім`я все майно, що належало їй на праві власності. Заповіт посвідчений секретарем Новофастівської сільської ради 20 січня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 2. Після смерті\~спадкодавця відкрилась\~спадщина,\~яка складається,\~зокрема,\~з житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що розташовані\~по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавцю на підставі запису погосподарської книги № 6 Погребищенської міської ради Новофастівського старостинського округу. Вона, як спадкоємець за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця, має право на успадкування майна, зазначеного в заповіті. Заява про прийняття спадщини до нотаріального органу нею була подана у передбачений законом строк. Після її звернення до нотаріального органу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом у частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на будинковолодіння та його реєстрації у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок (свідоцтво про право власності) за життя [PERSON] в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» не був зареєстрований, а на померлих дані документи не реєструються. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 17). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, проте головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що в судове засідання з`явитись не має можливості, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 38-43). Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що визнання позову представником відповідача слід прийняти, а позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що згідно із відомостями, що містяться у технічному паспорті на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виданому фізичною-особою підприємцем [PERSON] [INFO] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1962 по 1986 роки (а.с. 11-15). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 136 (а. с. 8). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.09.2023 по справі № 149/2403/23 (а. с. 7). З матеріалів спадкової справи № 117/2023 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] . Заповіт посвідчений 20.01.2009 року секретарем Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Ковальчук Яніною Станіславівною, зареєстровано в реєстрі за № 2 (а. с. 32). Також із матеріалів спадкової справи № 117/2023 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори. В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а. с. 31). Інший спадкоємець [PERSON] спадщину не прийняла та від обов`язкової частки у спадщині відмовилась, подавши відповідну заяву до нотаріального органу (а. с. 36). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , та які належали померлій на праві власності, що підтверджується довідкою Погребищенської міської ради від 24 травня 2023 року № 14 44, яка видана на підставі записів з погосподарської книги № 6 за 2021-2025 роки Погребищенської міської ради Новофастівського старостинського округу (а. с. 16). Однак, нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. після відкриття спадкової справи позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями,\~які розташовані в [ADDRESS] , у\~зв`язку з\~відсутністю правовстановлюючих\~документів про\~належність вищевказаного\~житлового будинку\~спадкодавцю за\~життя та\~відомостей про\~реєстрацію права\~власності на\~житловий будинок\~(а.\~с.\~10). Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~«Про судову\~практику в\~справах про\~спадкування» від\~30\~травня 2008\~року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В ч. 1 ст.\~328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124\~Конституції України та ст.\~13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже,\~зважаючи на\~те,\~що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved