Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] 28 березня 2006 року було укладено кредитний договір № 11000540000 про надання останній кредиту у розмірі 174800,00 доларів США зі строком повернення до 27.03.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % річних. Оскільки у передбачені договором строки позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував тому утворилась заборгованість, яка станом на 08.07.2010 за курсом НБУ склала 1 095 952.01 грн. 28 березня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1835/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі у розмірі 1 095 952 грн. 01 коп., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 097 772 (один мільйон дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 01 копійку. 26.06.2012 додатковим рішенням по справі № 2-1835/11 розмежовано стягнену заборгованості за кредитним договором з зазначенням окремо заборгованості за кредитом; заборгованості по процентам за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 05.06.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист № 2-п/401/70/12 на примусове виконання вищевказаного рішення суду на підставі якого, Амур-Нижньодніпровським ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження № 38762567. 11.06.2012 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір Факторингу № 4, за яким, право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] за кредитним договором № 11000540000 від 28.03.2006, відступлені ТОВ «Кей-Колект». Ухвалою від 10.06.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-1835/11 замінено сторону у виконавчому провадженні 38762567 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект». На сьогоднішній день відповідачкою рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2012 року по справі № 2-1835/11 не виконано. Оскільки розмір заборгованості Відповідачки за Кредитним договором, було визначено судом, саме у національній валюті України - гривні і саме на цей розмір заборгованості Позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, що передбачено ст. 625 ЦК України. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13.01.2021 по справі № 127/13406/18. У зв`язку\~з вищезазначеним,\~загальна сума\~3\~%\~річних,\~інфляційних втрат,\~понесених ТОВ\~«Кей-Колект»\~унаслідок прострочення\~відповідачкою сплати\~заборгованості визначеної\~рішенням Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~28\~березня 2012\~року по\~справі №\~2-1\~835/11:\~згідно з\~Розрахунком суми\~3\~%\~річних,\~за період\~з 01\~травня 2017\~року по\~23\~лютого 2022\~року,\~за прострочення\~сплати заборгованості,\~сума 3\~%\~річних,\~становить:\~158\~447,64\~грн.\~ та суми інфляційних втрат, за період з «01» травня 2017 року по «23» лютого 2022 року, понесених унаслідок прострочення заборгованості, становить: 516 936,45 грн. За вказаних обставин, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» суму 3 % річних в розмірі 158 447,64 грн.; суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 516 936,45 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі: 10 130,77 грн. Відповідач [PERSON] не погодилася із позовом і подала відзив на позов, в якому зокрема зазначила наступне. Позивач по справі є Фактором на підставі Договору Факторингу №4 від 11.06.2012 та право вимагати від Відповідача 3% річних та інфляційних витрат обґрунтовує саме Договором Факторингу за яким, Фактор має право вимоги кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11000540000 від 28.03.2006, відступлені ТОВ «Кей-Колект». При вирішенні спору щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів згідно ст.625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати) слід виходити з того, що умовами Договору Факторингу, права Фактора, обмежені умовами Кредитного договору №11000540000 від 28.03.2006. Відповідно до розділу Відповідальність Сторін, не передбачено права Кредитора на стягнення інфляційних витрат, а також 3% річних не передбачено. У постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що відповідне/ до статті 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Відповідно до позовної заяви, Позивач бажає стягнути з Відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року, тобто понад 3 роки. Крім того, Позивач до позовної заяви надає ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2014 року якою суд замінив сторону стягувана з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей Колект» та надає постанову державного виконавця ВПВР ДВС про повернення виконавчого документу стягувану від 24.12.2015 року. Відповідно до постанови державного виконавця виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.12.2016 року. Однак, Позивач не скористався наданим правом та жодного разу не пред`явив виконавчий документ до виконання. Крім того, Позивач не звертався до Відповідача з вимогою про погашення боргу за рішенням суду, а тому Позивач не надав доказів того, що Відповідачу було відомо куди він має сплатити борг за рішенням суду, оскільки у самому рішенні також не було зазначено розрахункових рахунків. Аналіз судової практики засвідчив, що іноді суди не вбачають підстав для стягнення інфляційних витрат і 3 % річних у випадку, коли прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з вини боржника. Відповідно до додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 26.06.2012 року, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 126 184, 65 доларів США, заборгованість за процентами у розмірі 11 711, 04 доларів США, та пеню у розмірі 706, 09 доларів США. Таким чином, сума боргу Відповідача виражена не у національній валюту у зв`язку із чим нараховувати індекс інфляції та 3 % річних є не можливим. Крім того, відповідач зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки позивач ставить питання про стягнення 3% річних і інфляційних втрат з 01 травня 2017 року, тоді як до суду звернувся у липні 2023 року. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження відповідача про те, що оскільки кредитним договором не передбачено право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат то відсутні правові підстави для їх нарахування на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі. В той же час, Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) з 12.03.2020 до 30.06.2023 на всій території України було встановлено карантин. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії карантину. Крім того, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) в Україні воєнний стан діє з 24.02.2022 до 16.11.2023. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19, яким визначено, що у період дії в У країні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, зважаючи на те, що закінчення трирічного строку позовної давності початку розрахункового періоду (01 квітня 2017 року) припадає на час дії карантину та воєнного стану (01 квітня 2020 року), строк позовної давності за нарахованими у цей період вимогам; не сплив в зв`язку з його продовженням. Згідно додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.06.2012 по справі № 2-1835/11 розмір заборгованості відповідачки визначено у національній валюті України - гривні, тому нарахування інфляційних втрат на суму простроченого зобов`язання є правомірним, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні адвокат Пилипенко С.В. представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просив задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Лупан О.Є. проти позову заперечувала, підтримавши наданий відзив на позов. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріли справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який було перейменовано на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] 28 березня 2006 року було укладено кредитний договір № 11000540000 про надання останній кредиту у розмірі 174800,00 доларів США зі строком повернення до 27.03.2015 зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % річних. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2012 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1095952 грн. 01 коп., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 097 772 (один мільйон дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 01 копійку. Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1095952 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 126184,65 доларів США, еквіваленті 997767,26 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 11711,04 доларів США, еквіваленті 92601,54 грн.; пені - 706,09 доларів США, еквіваленті 5583,21 грн., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 097 772 (один мільйон дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 01 копійку. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року замінено у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2-п/401/70/12, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 08 червня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11000540000 від 28.03.2006 в розмірі \~1095952 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 126184,65 доларів США, еквіваленті 997767,26 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 11711,04 доларів США, еквіваленті 92601,54 грн.; пені - \~\~706,09 доларів США, еквіваленті 5583,21 грн., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 097 772 (один мільйон дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 01 копійку., стягувача публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект». Судом також встановлено, що рішення суду до тепер не виконане. Згідно із частиною першою, другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною другою\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. За розрахунком позивача у відповідності до вимог ст..625 ЦК України нараховано 3 % річних в розмірі 158 447,64 грн. та суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 516 936,45 грн. Оскільки кредитний договір укладався в іноземній валюті, суд вважає, що інфляційні втрати відшкодуванню не підлягають. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 3% річних в розмірі 158\~447 (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста сорок сім) грн. 64 коп. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1584,47 грн.

Outcome: partial