Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [INFO] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому та його покійній дружині [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності, набутому в результаті приватизації квартири 08.12.1994 року. Проживаючи постійно з дружиною в одній квартирі до дня її смерті та продовжуючи в ній проживати після смерті дружини, батько, фактично прийнявши спадщину після смерті дружини, до нотаріуса з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину на частину квартири після смерті дружини не звертався. Він, як спадкоємець першої черги після смерті матері, питання оформлення спадщини також не порушував. Звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса, як єдиний спадкоємець після смерті батька, з приводу оформлення спадщини, нотаріус видав йому свідоцтво на спадщину за законом лише на частину квартири, яка належала батькові, а на іншу частину квартири, що належала матері, відмовив, так як батько на цю частку квартири право спадщини не оформив і документів про державну реєстрацію права власності на частину квартири за матір`ю ним не було надано. Зазначаючи на вказані обставини як такі, що перешкоджають йому реалізувати своє право власності на спадкове майно, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просив суд їх задовольнити, так як в позасудовому порядку вирішити зазначене питання не надається можливим. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, правом відзиву на позов не скористався, заперечень проти позову суду не надав. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.9). Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Родинні стосунки між позивачем і померлими батьками підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.7). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.12.1994, виданого Виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля», батькам позивача на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,3 кв.м (а.с.13). Право власності на квартиру було зареєстровано за батьками позивача в БТІ м.Димитров 06.02.1995 за реєстровим № 5 (зв.а.с.13). Згідно довідки Відділу ведення реєстру Територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №4208 від 01.09.2023, мати позивача [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 19.06.1981 по день смерті [INFO] , а батько [PERSON] - з 19.06.1981 по день смерті [INFO] (а.с.10). 28.06.2022 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Шемчук Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.47). На підставі його заяви приватним нотаріусом Шемчук Н.Б. було заведено спадкову справу №13/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, інші спадкоємці відсутні. 01.09.2023 [PERSON] , як спадкоємцю за законом першої черги, приватним нотаріусом Шемчук Н.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частку в праві спільної часткової власності трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,0 кв.м, в т.ч. житловою 43,7 кв.м (а.с.74 зв.-75). Постановою приватного нотаріуса Шевчук Н.Б. від 05.09.2023 позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в розмірі в праві спільної часткової власності на вказану квартиру, яка належала його померлій матері [PERSON] , відмовлено у зв`язку з відсутністю реєстрації її права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.19-20). Вказану постанову, як пояснив в судовому засіданні позивач, він не оскаржив у зв`язку з необізнаністю щодо можливості її оскарження. Згідно із нормою статті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Статтею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і є непорушним. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, зверненню до суду з указаним позовом передувала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкової квартири, на яку в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України набув його батько після смерті дружини. Відповідно до ст.328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, і згідно ст.392 ЦК можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Належність спірної квартири спадкодавцю [PERSON] , частина якої належала йому на праві власності в порядку приватизації, а інша частина - в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , так як він фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав, доведено сукупністю належних та допустимих доказів. Відсутність реєстрації права власності на спірної квартири за [PERSON] не є перешкодою для реалізації позивачем права на прийняття спадщини після смерті спадкоємця [PERSON] , який фактично прийнявши спадщину після смерті дружини, не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Той факт, що позивач не оскаржив відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, не може бути підставою відмови у задоволенні позовних вимог. До того ж, суд не може зобов`язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». За вказаних обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що належала йому в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , задовольнити, що буде ефективним способом захисту його права.

Outcome: approved