Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

В вересні 2023р. позивач Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2018р. по 31 липня 2023р. у розмірі 13391,29 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 8259,36 грн.; 3,0 % річних - 1907,43 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є наймачем службового жилого приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] , та не сплачує в повному обсязі, за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в зв`язку з чим за період часу з 01 листопада 2018р. по 31 липня 2023р. має заборгованість за оплату цих послуг, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 30 листопада 2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. До судового засідання представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є наймачем службового житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] , на підставі ордера № 00279 від 19 листопада 2002р., у зазначеній квартирі відповідач зареєстрований і проживає з листопада 2002р. Згідно наказу Міністерства оборони України від 16 грудня 2016 р. № 695, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває на балансі у позивача. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що в результаті несплати відповідачем за надані комунальні послуги, за період часу з 01 листопада 2018р. по 31 липня 2023р. виникла заборгованість у розмірі 13391,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Частиною 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення відповідача, а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] , а відповідач, як наймач квартири № 70 в цьому будинку, свої зобов`язання зі сплати за надані послуги не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2018р. по 31 липня 2023р. у розмірі 13391,29 грн. підлягає задоволенню. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати - 8259,36 грн.; 3,0 % річних - 1907,43 грн., надавши до суду розрахунок (а.с. 17-19). Як вбачається з зазначеного розрахунку він проведений невірно, оскільки стороною позивача не були враховані правові позиції Верховного Суду, наведені в постанові від 03 квітня 2019р. по справі № 756/9094/15 (при щомісячних зобов`язаннях стягнення проводиться по кожному щомісячному зобов`язанню). Крім того, з розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних вбачається, що позивачем не були враховані положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022р. за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». За зазначених вище обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,0 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 1425,0 грн.

Outcome: partial