Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

16 листопада 2023 року представник заявника [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Великомихайлівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, в якій просить встановити факт того, що заявник постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті (час відкриття спадщини), яка настала [INFO] в смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що спадкодавець залишила на її користь, як своїй дочці, заповіт щодо свого майна у вигляді права власності на земельну ділянку, а із спадкоємців за законом першої черги була тільки заявник, як дочка спадкодавця, яка на день смерті матері була зареєстрована з нею за різними адресами місця проживання, хоча фактично на час відкриття спадщини вони постійно проживали разом. Зазначає, що за отриманням свідоцтва про право на спадщину матері позивачка зверталася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, нотаріус якої Шавша Г.М. своїм листом від 18.05.2023 року № 398/01-16 повідомила заявника про неможливість прийняти її заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку з тим, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вказує на те, що для підтвердження спадкових прав заявника їй необхідно встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності заявника, вимоги заяви підтримав і просить їх задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши надані заявником та витребувані за клопотанням її представника докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису за № 357 складеного 04 листопада 2021 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] (далі - спадкодавець) померла [INFO] в смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РI № 492307, виданого 11 листопада 2002 року Соше-Острівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області на підставі власного рішення від 2 липня 2002 року № 13 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203, спадкодавцю належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 7,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Соше-Острівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Відповідно до заповіту спадкодавця, посвідченого 18 липня 2019 року за реєстром № 1 виконкому Соше-Острівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, зазначену вище земельну ділянку вона заповідала заявнику, як своїй дочці. Згідно свідоцтва про народження, виданого на підставі актового запису за № 22 складеного 19 червня 1962 року виконавчим комітетом Соше-Острівської сільради Великомихайлівського району Одеської області, [PERSON] народилась [INFO] в селі Кучурган Великомихайлівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] . У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу зазначено, що актовим записом № 1 складеним 14 січня 1981 року виконавчим комітетом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області був зареєстрований шлюб [PERSON] з [PERSON] , якїй було присвоєне прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на підставі запису за № 60 складеного 08 жовтня 1988 року відділом ЗАГС Великомихайлівського райвиконкону Одеської області, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Великомихайлівської селищної територіальної громади, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Великомихайлівський район. За довідкою підвідомчого заінтересованій особі Соше-Острівського старостинського округу № 310/9 від 09.10.2023 року, спадкодавець постійно була зареєстрована до дня своєї смерті в будинку за [ADDRESS] , в якому, крім спадкодавця, на день її смерті зареєстрованих та проживаючих не було. У паспорті громадянина України заявника на стор. 11 наявна відмітка про те, що вона з 20.03.1998 року зареєстрована по [ADDRESS] . Листом від 18.05.2023 року № 398/01-16 нотаріус Шавша Г.М. Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області повідомила заявника про неможливість прийняти її заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку з тим, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. За інформацією цієї нотаріальної контори від 14.12.2023 р. № 1221/01-09 та доданих до неї довідок зі Спадкового реєстру, вказаний заповіт спадкодавця зареєстрований 30.07.2019 року за номером 64531096. За довідкою підвідомчого заінтересованій особі адміністратора ЦНАП за № 870/02-16 від 16.10.2023 року, за якою з квітня 2019 року і до дня своєї смерті [INFO] спадкодавець фактично без реєстрації, постійно проживала по [ADDRESS] однією сім`єю разом із заявником, з якою вела спільне господарство (витрати та бюджет) та була пов`язана спільним побутом (харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла). Заявник доглядала за своєю матір`ю [PERSON] та здійснила її поховала після смерті. Зазначена довідка видана на підставі акту від 10.10.2023 року щодо фактичного проживання осіб, складеного та підписаного депутатом Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Кузмінською Ніною Іванівною з участю жителів смт. Велика Михайлівка [PERSON] ( [ADDRESS] ) і [PERSON] ( [ADDRESS] ), які особисто знали померлу [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі. Підписи осіб, що підписали вказаний акт, посвідчені секретарем Великомихайлівського селищної ради Роздільнянського району Одеської області Ю.Ю.Тишлер. Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між учасниками справи, суд виходить з наступних положень законодавства. Цивільним кодексом України, чинним на час відкриття спадщини матері заявника, було передбачено наступне: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268). За результатами дослідження описаних у цьому рішенні доказів та виходячи з наведених вище положень законодавства, що були чинними на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про встановлення наступних фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Заявник згідно заповіту спадкодавця є спадкоємцем її майна у вигляді земельної ділянки і надала суду належні та допустимі докази щодо її постійного проживання разом із спадкодавцем на день її смерті (час відкриття спадщини). Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідно до наведених вище результатів дослідження описаних у цьому рішенні доказів та визначення згідно закону і судової практики правовідносин учасників справи, суд приходить до висновку про доведеність вимог заяви та наявність законних та обгрунтованих підстав для її задоволення.

Outcome: approved