Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

13.11.2023 [PERSON] через свого представника адвоката Чуприну І.О. звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Однак в зв`язку з початком повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України та постійними ракетними обстрілами позивач була змушена виїхати з м.\~Миколаєва до СТ «Південний Буг» в с. Костянтинівка Миколаївської області, де відсутні органи нотаріату та органи місцевого самоврядування. З 18.08.2022 позивач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в м. Одеса. [PERSON] перебувала в тяжкому психологічному стані в зв`язку зі смертю батька, протягом тривалого часу проживала на території, де були відсутні уповноважені державні органи, через що не мала можливості у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначає, що через ракетні обстріли на території м. Миколаєва та Миколаївської області державні та приватні нотаріуси не працювали. В листопаді 2023 року позивач звернулась до ПН ММНО Ємельянової Н.В. із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті її батька. Також позивач в позовній заяві просила суд викликати в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.11.2023, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті; викликано в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Чуприна\~І.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі; просили позов задовольнити. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 24.11.2023 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа ПН ММНО Ємельянова Н.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2017, посвідченого ПН\~ММНО Черніковою О.Є., [PERSON] купив кв. [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності (а.с.\~14-16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Організацію та оплату вартості поховання свого батька здійснювала [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання (а.с.\~13). В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що через раптовий початок військової агресії Російської Федерації та систематичні ракетні обстріли м. Миколаєва вона та члени її родини змушені були виїхати з м. Миколаєва. Згідно Акту про проживання від 10.11.2023, посвідченого СТ Новий Буг, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 25.02.2022 по 18.08.2022 проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). В подальшому, в зв`язку із загрозою життю і здоров`ю через постійні артилерійські та ракетні обстріли м. Миколаєва, 18.08.2022 [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Позивач зазначає, що саме через зупинку роботи уповноважених державних органів, активні бойові дії і ракетні обстріли на території м.\~Миколаєва та Миколаївської області, тимчасове проживання на території, де відсутні уповноважені державні органи, нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2023 приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 18). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 17). Свідки [PERSON] , яка є матір`ю позивача та [PERSON] , який є цивільним чоловіком позивача підтвердили під присягою обставини смерті спадкодавця, його поховання позивачем, неодноразові намагання [PERSON] звернення до нотаріальних контор у м. Миколаєві, які були зачинені у 2022 році, фактичне проживання у садівничому товаристві у с. Костянтинівка, а потім у м. Одесі та неможливість подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк через страх за своє життя у зв`язку з поверненням до м. Миколаєва, яке перебувало під обстрілами та юридичну необізнаність. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі\~Конвенція). Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10\~ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади тощо. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин. За такого,\~виходячи з\~принципу справедливості, при\~всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~дослідженні всіх\~обставин справи\~в їх\~сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки позивач не просить відшкодувати їй судовий збір, тому з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишити їх за позивачем.

Outcome: approved