Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовною заявою, в якій позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 39567 гривень 53 копійки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18 грудня 2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту за №490996895, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 34799 гривень 33 копійки з відсотковою ставкою 32 % річних. Вказаний кредитний договір укладений між його сторонами в електронній формі згідно Закону України «Про електронну комерцію», та має силу договору, укладеного в письмовій формі. Крім того, позивач вказав, що банк виконав взяті умови кредитного договору, перерахувавши на рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 34799 гривень 33 копійки, а відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за умовами кредитного договору не виконала, внаслідок чого станом на 20 грудня 2021 року у неї виникла заборгованість перед АТ «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 39567 гривень 53 копійки. Також, обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 490996895, укладеного між його сторонами 18 грудня 2018 року, на загальну суму 39567 гривень 53 копійки. Як запевнив позивач, відповідачка на день звернення до суду отримані в кредит грошові кошти не повернула та не сплатила інші платежі, передбачені умовами договору, внаслідок чого станом на 20 грудня 2021 року у неї виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» у розмірі 39567 гривень 53 копійки, що складається із заборгованості: 1) за тілом кредиту в сумі 27725 гривень 97 копійок; 2) за процентами в сумі 11841 гривня 56 копійок, що й послугувало підставою для звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до суду із позовом. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 27 грудня 2023 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому 10 січня 2024 року подав до суду письмову заяву за вх. ЕС№36/01-51/24 (а.с. 46-48), в якій просив справу розглядати без участі представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», а також зазначив про те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 44, 50). Причини неявки відповідачка суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзиву на позовну заяву не подавала. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подала, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 18 грудня 2018 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про надання особистого кредиту за №490996895 на умовах продукту «Рефінансування кредитних карт», а саме: 1) тип кредиту - кредит готівкою; 2) сума кредиту - 34799 гривень 33 копійки; 3) процентна ставка за користування кредитом - 32% річних; 4) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для позичальника на дату укладення угоди про надання кредиту, визначаються у Додатку №1 до Угоди про надання кредиту (а.с. 5-6). Крім того, пунктами 14 та 17 оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту за №490996895 від 18 грудня 2018 року, яка містить підпис відповідачки [PERSON] , передбачено, що підписанням цієї оферти на укладення угоди про надання кредиту [PERSON] беззаперечно підтвердила, що вона попередньо ознайомлена у письмовій формі з інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення перед укладенням договору, а також умовами надання кредиту, в тому числі і вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість кредиту з урахуванням реальної річної процентної ставки та інше. Угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди про надання кредиту та перерахування банком кредитних коштів за реквізитами, що вказані в п.7 цієї оферти на укладення угоди про надання кредиту. Згідно пунктів 10 та 15 Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту за № 490996895 від 18 грудня 2018 року, детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів визначений в Додатку №1 до угоди про надання кредиту, що є невід`ємною складовою частиною угоди про надання кредиту. Оферта на укладання угоди про надання особистого кредиту та Акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту складають єдиний документ - Угоду про надання особистого кредиту. Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №490996895 визначений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 7). 20 грудня 2021 року між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу за №4, за умовами якого AT «АЛЬФА-БАНК» за плату відступило TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» належні йому права вимоги, а TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняло належні AT «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1-1 до цього договору (а.с.8-12). Як вбачається із витягу із Додатку №1-1 до вищезазначеного Договору факторингу №4, TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №490996895 (а.с.13). Із виписок по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 18 грудня 2018 року по 20 грудня 2021 року вбачається, що 19 грудня 2018 року банком на картковий рахунок [PERSON] перераховані кредитні кошти у сумі 34799 гривень 33 копійки, а також відповідачка здійснювала певні платежі щодо погашення кредиту та сплачувала проценти за угодою, укладеною між нею та позивачем (а.с. 14-32). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», [PERSON] своєчасно не сплачувала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 20 грудня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 39567 гривень 53 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 27725 гривень 97 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 11841 гривня 56 копійок (а.с. 33). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як з`ясовано судом, в оферті на укладання угоди про надання особистого кредиту за №490996895 від 18 грудня 2018 року, підписаній особисто відповідачкою [PERSON] , викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування. Підписавши оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту, яка є складовою частиною Угоди про надання особистого кредиту, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Суд констатує, що правочин, укладений між позивачем та відповідачем, відповідно до статті 204 ЦК України є правомірним та укладений у письмовій формі, отже сторонами дотримано вимоги ст. 1055 ЦК України щодо форми кредитного договору. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Угодою про надання особистого кредиту №490996895, укладеного між його сторонами 18 грудня 2018 року, у розмірі 39567 гривень 53 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 27725 гривень 97 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 11841 гривня 56 копійок. Виписки з особового рахунку [PERSON] є належними і достатніми доказами щодо розрахунку вимог TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021, у справі № 554/4300/16-ц. При цьому, суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не спростував розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями. Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2684 гривні 00 копійок.

Outcome: approved