Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визначити за [PERSON] , колишньою жителькою [ADDRESS] , померлою [INFO] , спадкоємцями якої згідно заповіту є [PERSON] та спадкоємцем обов`язкової частки за законом [PERSON] , 1/3 частку у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею житловою площею 31,5 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що згідно договору міни від 10 січня 1997 року, їй, її дочці [PERSON] та матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, яка залишила заповіт на ім`я сина [PERSON] . З 09 березня 2009 року є пенсіонеркою за віком. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку звернулася до Першої рівненської державної нотаріальної контори, однак оформити спадщину на обов`язкову частку майна померлої матері не має змоги, оскільки неможливо визначити розмір частки, яка належала спадкодавцеві на час відкритя спадщини. У зв`язку зі смертю матері будь-яка домовленість між співвласниками квартири виключається. Оскільки квартира отримана в результаті договору міни, то частка померлого співвласника підлягає визначенню в судовому порядку. Вона, її донька та її мати однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику, належить право власності на 1/3 частку квартири. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що [INFO] померла її баба [PERSON] [PERSON] , їй та її матері [PERSON] на праві спільної власності згідно договору міни, посвідченого 10 січня 1997 року, належить квартира [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] їй виповнилося 84 роки. Тривалий час вона мала проблеми зі здоров`ям, потребувала постійного догляду та допомоги, послуги соціальних працівників їй не надавалися. [PERSON] , син спадкодавиці, нічим не допомагав своїй матері, не цікавився її життям та станом здоров`я. Відповідач [PERSON] працездатний, спроможний був допомагати матері, але самоусунувся від цього обов`язку. Бабусю доглянула вона зі своєю матір`ю, а тому те, що належало на праві власності [PERSON] , зокрема частка у спільній квартирі, повинно успадковуватися її матір`ю та нею. У разі прийняття спадщини дядьком спільне проживання у двокімнатній квартирі стане неможливим, оскільки між ними склалися напружені стосунки. Тому визначати частку померлої недоцільно. Частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі є рівними. У відповіді на відзив позивач зазначила, що має право на обов`язкову частку згідно ч.1 ст.1241 ЦК України. Предметом спору є лише визначення частки, яка належала померлій [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , а тому всі аргументи щодо права на спадкування [PERSON] майна померлої матері можуть бути предметом розгляду іншого позову. \~ \~Ухвалою від\~11\~серпня 2023\~року позовну\~заяву [PERSON] \~суд прийняв\~до розгляду\~та відкрив\~загальне позовне\~провадження у\~справі. Ухвалою від 22 листопада 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві від 06 листопада 2023 року просить справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання пвідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 10 січня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Сенчук O.A. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-27. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Першою рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області 25 липня 2019 року заведено спадкову справу № 250/2019 щодо майна [PERSON] . Згідно із заповітом [PERSON] , посвідченим державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Демчук І.В. 12 грудня 2018 року за реєстровим № 4-330, належна [PERSON] на праві приватної власності 1/3 частка квартири [ADDRESS] , заповідана її синові [PERSON] . Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] (відповідач), який спадщину своєчасно прийняв, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, та донька [PERSON] (позивач), яка спадщину прийняла згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, яка спадкує обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України у розмірі 1/4 частки від вказаного у заповіті майна померлої [PERSON] . Постановою від 01 березня 2023 року державний нотаріус Першої рівненської державної нотаріальної контори Діанова А.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст.1241 ЦК України на належну [PERSON] частку у спільній сумісній власності спірної квартири, оскільки неможливо визначити об`єм спадкового майна (частки співвласників у праві спільної власності не визначені). Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За положеннями ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.361 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Докази наявності між співвласниками спірної квартири будь-якої домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності на спірну квартиру є рівними та становлять 1/3 частки для кожного. \~ \~Доводи відповідача\~ [PERSON] \~щодо права\~ [PERSON] \~на спадкування\~майна померлої\~ [PERSON] \~суд не\~бере до\~уваги,\~оскільки вони\~не стосуються\~предмета спору\~у цій\~справі. За встановлених у справі обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а отже, позов належить задовольнити. \~ На підставі наведеного та

Outcome: approved