Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що 19 червня 2006 року позивач одружилась з відповідачем. [INFO] від шлюбу у них народився син - [PERSON] . Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. З 17 листопада 2023 року сторони проживають окремо, не підтримують жодних шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку. Відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, має об`єктивну можливість офіційно працювати, інших утриманців не має, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Між сторонами на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 12.01.2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що частково визнає позовні вимоги та просить ухвалити рішення яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Розгляд справи проводити без його участі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу щодо обставин наведених у ч. 1 ст. 182 СК України. Щодо свого матеріального становища зазначає, що з 03.01.2024 року перебуває на обліку в Голованівській філії Кіровоградського обласного центру зайнятості як безробітній. Виплати по безробіттю поки не отримує. Проживає в сільські місцевості, де роботу знайти вкрай важко. Проживає за рахунок тимчасових підробітків у жителів села. Стан його здоров`я не дозволяє їхати в іншу місцевість на заробітки. У відповідача відсутнє на праві власності, володіння та/або користування майно та майнові права, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошові кошти, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Його дружині відомі ці факти, тому нею не надано жодного доказу стосовно його майнового стану. Доказів на підтвердження понесених витрат на утримання дитини позивачем також не надано, а також не було долучено до позовної заяви клопотання про їх витребування. Позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами здатність відповідачем сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того позивач не надала суду підтвердження здійснення повного утримання сина та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не має постійного заробітку, на даний час, офіційно не працевлаштований та отримує нерегулярний, мінливий дохід. Не відмовляється допомагати сину всім чим зможе та на даний час враховуючи його матеріальне становище має можливість сплачувати 1/6 частки з усіх його доходів. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Долинівській сільській раді Гайворонського району Кіровоградської області, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.08.2014 року Могильненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, вбачається, що у сторін по справі [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 165 від 28.11.2023 року виданою Могильненським старостинським округом №2 Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Голованівській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 03.01.2024 року, що вбачається з довідки № 15 від 12.01.2024 року виданою Голованівською філією Кіровоградського обласного центру зайнятості та копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої на ім`я [PERSON] (а.с. 19-21). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом беззаперечно встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, а відтак, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , враховуючи матеріальне становище платника аліментів, а саме, що відповідач є особою працездатного віку, на даний час перебуває на обліку як безробітній в Голованівській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, а також беручи до уваги той факт, що позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні на праві власності, володінні та/або користуванні майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати щомісячно до повноліття [PERSON] . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial