Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 137. Позовні вимоги мотивовані тим, що не дивлячись на довготривалий час спільного проживання та наявність спільних неповнолітніх дітей, сторони не змогли налагодити нормальні взаємостосунки, як наслідок, спільне життя проходило в постійних суперечках по причині різного розуміння вирішення життєвих проблем. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків немає, оскільки фактично спільне проживання припинили з лютого 2022 року, оскільки відповідач має іншу жінку з якою перебуває в стосунках. Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, оскільки на примирення категорично не згідна. Представник позивача адвокат Терещенко Р.В., повноваження якого підтверджується ордером від 28.12.2023 року серії СА № 1061661, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог, та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач 30.11.2023 року отримав примірник позовної заяви з додатками, що підтверджено відомостями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 2025103314640, однак відзиву на позовну заяву не надав. У подальшому судові повістки про виклики в судові засідання надіслані відповідачу повернуто до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у розумінні п. 4 ч. 8, ч.\~11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, в судові засідання 04.12.2023 року, 27.12.2023 року та 12.01.2024 року не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З огляду на вказане, судом 12.01.2024 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що з 02.10.2014\~року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.05.2021 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин та не бажає вживати заходів до примирення з відповідачем з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що позивач категорично налаштована на припинення даних шлюбних відносин, оскільки збереження шлюбу не відповідає її інтересам. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст.\~141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в розмірі 1\~073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією АТ «АСВІО БАНК» від 03.11.2023 року №\~130330001. На підставі викладеного,

Outcome: approved