Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить: - розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 29 вересня 2009 року виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2; - неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним, [PERSON] ; -стягувати щомісячно\~з\~\~ [PERSON] на\~його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей:\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі\~1/3 частини всіх видів її заробітку\~ (доходу),\~ але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] ,перебуває у зареєстрованому шлюбу із [PERSON] . За час спільного сімейного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] . На даний час, вони з відповідачкою проживають окремо, діти залишились проживати з ним і перебувають на його повному утриманні та вихованні. Жодних подружніх стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалась, а тому вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Також між ним та відповідачкою не досягнуто згоди з приводу способу виконання матір`ю свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідачка є дієздатною особою працездатного віку, інших утриманців немає, тому вважає, що вона може і зобов`язана допомагати своїм дітям матеріально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом. Від його представника адвоката Комарницького Е.Г. (ордер серії АТ №1054546 від 14.11.2023 - а.с.8 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001814 від 04.06.2021 - а.с.9) поступило клопотання, згідно з яким просить розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів проводити у його та його довірителя відсутності. Позов просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.30). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, яке вона отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 31). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань суду не подавала. Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії\~ [NUMBER] від 29.09.2009, копію якого долучено (а.с.16) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] 29.09.2009 був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] ,\~ дружини [PERSON] . За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.2012 - а.с.17) та [PERSON] ,\~ [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.2016 а.с.18) . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивач не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони з відповідачкою не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту,\~ їх сім`я розпалася. Спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не має. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги\~ волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу,\~ відсутність заперечень зі сторони відповідачки, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть,\~ суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1,\~ 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181\~ СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, вони проживають окремо, діти сторін по справі проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідачка на даний час офіційно не працює. Позивач у відповідності до ч.3 ст.181 СК України скористався своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідачки. Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Таким чином, \~суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітніх дітей \~є обов`язком батьків, а відповідачка [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу в необхідному розмірі, хоча може її надавати, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. \~ Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивача [PERSON] ,\~те що він не працює, не має стабільного доходу,\~матеріальне \~становище \~відповідачки [PERSON] , відсутність у неї інших утриманців, яких вона зобов`язана утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»,\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік», з врахуванням того, що на утриманні позивачки знаходиться двоє дітей, з відповідачки\~ слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,в розмірі\~\~ 1/3 частини всіх видів заробітку\~ (доходу) відповідачки\~ щомісячно,\~але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд також бере до уваги,\~\~що з огляду на положення п. 4 ч. 1\~ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112,180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved