Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У червні 2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся з позовом представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31.01.2020 року у розмірі 59 463,23 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 47 861,71 грн., та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 11 601,52 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, для користування кредитним рахунком, відповідач отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, проте, у встановлений Умовами та Правилами надання банківських послуг строк кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.03.2023 року дорівнює 59 463,23 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 47 861,71 грн., та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 11 601,52 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.08.2023 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона зазначила, що є клієнтом ПАТ «ПриватБанк» до якого звернулась з заявою про отримання банківських послуг. 02.07.2022 року приблизно о 12-00 до [PERSON] зателефонували з телефону [NUMBER] та представились представниками «Київстар», та повідомили що телефонний номер буде переключений на іншу телефонну антену. 03.07.2022 року приблизно о 11-00 відповідачу стало відомо, що її номер телефону, а саме [NUMBER] заблоковано. Після цього, 04.07.2022 року відповідачка звернулась до представника «Київстар», які повідомили, що потрібно написати заяву для того, щоб розблокували номер телефону, та повідомили, що її заблокували СБУ. 05.07.2022 року [PERSON] написала заяву менеджеру «Київстар» та її повідомили, щоб очікувала СМС повідомлення протягом місяця. 09.07.2022 року пришла СМС про те, що потрібно прийти до менеджера «Київстар» з паспортом та кодом для розблокування карти. 06.07.2022 року менеджером «Київстар» було вручена СІМ карту з розблокованим номером, після чого відповідач вирішила зайти до мобільного додатку Приват24, але їй не вдалось, оскільки карта [PERSON] була заблокована. 18.07.2022 року [PERSON] звернулась до відділення ПриватБанку з метою отримання інформації щодо своєї банківської карти. Співробітниками Приватбанку було повідомлено, що з карти відповідача було списано протягом 2-х тижнів кредитний ліміт у розмірі 48 000,00 грн. Дізнавшись про те, що відносно неї вчинено шахрайські дії [PERSON] звернулась до поліції з відповідною заяво про шахрайські дії. Відомості про скоєння кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022082060000789 та надано витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2022 року та розпочато досудове розслідування. Постановою від 18 липня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , визнано потерпілою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідач зазначає, що не вчиняла дій чи бездіяльності, які б призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Вважаючи, що її права порушені неодноразово зверталась до відділення Банку, надавала витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2022 року. Постанову від 18.07.2022 року про визнання потерпілої, неодноразово зверталась до відділення Банку, з проханням списати вказану кредитну заборгованість, проте на вимоги банк не реагує та продовжує вимагати повернення заборгованості. У зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 24.08.2023 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 31.01.2020 року. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Реєстрація в Інтернет Банкінгу Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, пін-коду, який відомий лише Власнику карти, номеру телефону, які дають можливість ідентифікувати Клієнта, та додаткове підтвердженням операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП- пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений. Зауважив, що переказ коштів був здійснений через Приват24, який можливо було здійснити лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, а саме інформації про платіжну карту, номер платіжної картки, термін її дії, та СVV код, також мати в наявності мобільний телефон, який зареєстрований ним в банківській системі, для отримання ОТП- паролю. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Додатково зауважено, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматись до уваги. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. На даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її, разом із відповідачем, участі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31.01.2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н та отримано картку, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримав картку номер [NUMBER] , строком дії до 09/23. Внаслідок здійснення видаткових операцій за вказаною карткою утворилась заборгованість, станом на 10.03.2023 року в сумі 59 463,23 грн., що підтверджується випискою по рахунку. З наданої позивачем інформації вбачається, що верифікація клієнта [PERSON] здійснювалась за номером телефону [NUMBER] . З наданої ПАТ «Київстар» інформації вбачається, що абонентський номер у період до 08.07.2023 року за відповідачем як абонентом не був зареєстрований. Обслуговування номера [NUMBER] було припинено у період з 08.07.2022 по 11.07.2022 року. Відомості про скоєння кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022082060000789 від 18.07.2022 року та розпочато досудове розслідування. Постановою від 18 липня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , визнано потерпілою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Враховуючи викладене, суд погоджується, що видаткові операції за карткою здійснювались не [PERSON] , а іншою особою, дії якої мають ознаки шахрайства. Стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідач, як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з її карткових рахунків відбулося не за її розпорядженням й вона не повинна нести відповідальності за такі операції, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач невідкладно повідомила про цей факт банк та звернулась до правоохоронних органів. Такий висновок суду відповідає усталеній судовій практиці, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові № 6-71цс15 від 13.05.2015 року, Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 року по справі № 127/23496/15-ц, від 20.06.2018 року по справі № 691/699/16-ц, від 02.09.2020 року по справі № 311/634/18-ц, від 05 квітня 2021 року по справі № 336/3989/19. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed