Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ "ДТЕК Західенерго", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму морального відшкодування в розмірі 115 556 855, 00 грн. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.12.2023, задоволено заяву судді Самсін М.Л. про самовідвід, справу за позовом [PERSON] до АТ "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Котормус Т.І. Ухвалою суду від 18.12.2023 позов за правилами загального позовного провадження прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 25.12.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Карвацький Руслан Миколайовича через канцелярію суду подав заяву про відвід судді Котормус Т.І. від розгляду даної справи. Ухвалою суду від 27.12.2023 заяву представника [PERSON] - адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід судді вирішено передати на вирішення іншому судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, визначеному в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.01.2024 у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід головуючого судді Котормус Т.І. відмовлено. 12.01.2024 позивач [PERSON] зареєстрував у канцелярії суду заяву про відвід головуючого судді Котормус Т.І., яка мотивована тим, що суддя раніше розглядав справу, де стороною був позивач [PERSON] і він звертався до ВРП щодо дій такого судді, вказує, що такому судді він не довіряє. Ухвалою суду від 15.01.2024 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Котормус Т.І. - відмовлено. Роз`яснено [PERSON] , що у відповідності до норм пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України, у разі зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу в сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Після оголошення тексту вищезгаданої ухвали суду, у підготовчому засіданні позивач [PERSON] знову заявив заяву про відвід судді Котормус Т.І., яку мотивував тим, що суддя раніше був призначений суддею у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, а АТ «ДТЕК Західенерго» має відношення до Донецької області, тому у нього є сумніви у об`єктивності та неупередженості судді. На додаткові роз`яснення суду щодо недопущення зловживання процесуальними правами, позивач [PERSON] вказав, що йому все зрозуміло і він наполягає на відводі судді, оскільки не бажає, щоб такий суддя розглядав його справу. Представник відповідача Добровольська О.Л. просила відмовити у задоволення заяви про відвід судді, вказала, що АТ «ДТЕК Західенерого» є зареєстрованою юридичною особу у м. Львові, а тому вона не розуміє, яке значення має попередня посада судді. Як зазначено у абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Враховуючи те, що дана заява [PERSON] про відвід судді заявлена ним безпосередньо у судовому засіданні, то така заява про відвід подана пізніше ніж за три робочі дні до засідання, а відповідно підлягає вирішенню судом, що розглядає справу. Оцінивши доводи заяви про відвід, суд дійшов висновку, що такі є необґрунтовані та не можуть бути підставою для відводу судді. Так, підстави для відводу судді визначені у ст. 36 ЦПК України, серед яких зокрема визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. На думку заявника, обставина, яка свідчить про упередженість судді є те, що суддя Котормус Т.І. раніше був призначений суддею у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, а компанія АТ «ДТЕК Західенерго» має безпосереднє відношення до Донецької області, що у нього викликає сумніви у неупередженості або об`єктивності судді. Оцінивши таку підставу для відводу, суд дійшов висновку, що вона є надуманою та не ґрунтується на будь-яких конкретних і важливих фактах, які можуть вказувати на упередженість чи необ`єктивність судді. Сам факт зайняття суддею посади у обласному центрі, до якого має будь-яке відношення сторона у справі точно не може бути підставою для висновку про упередженість судді і його необ`єктивність. Якщо керуватися такою логікою позивача, то його справа також не може бути розглянута будь-яким суддею, який призначений у Львівській області, оскільки місцем його реєстрації є смт. Добротвір, що у Львівській області. А тому, такі посилання є явно необґрунтовані та не можуть бути підставою для відводу. Разом з тим, суд вважає за необхідне оцінити такі дії позивача через призму поняття зловживання процесуальними правами. Так, з обставин справи видно, що позивач [PERSON] вже втретє заявляє відвід судді Котормус Т.І. і кожного разу вказує нові обставини, які кожен раз визнаються судом необґрунтованими. Причому [PERSON] не вказав у одній заяві про відвід всі підстави, які викликають у нього сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, а оголошує їх кожен раз окремо після того, як суд відмовив йому у задоволенні попереднього відводу. У судовому засіданні позивач [PERSON] прямо вказує, що він просто не бажає, щоб суддя Котормус Т.І. розглядав його справу. Суд у попередній ухвалі роз`яснив позивачу, що такі його дії можуть мати наслідок визнання їх як такими, що є зловживанням процесуальними правами і притягнення до встановленої законом відповідальності. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що йому такі наслідки є абсолютно зрозумілими і він наполягає на повторному вирішення питання відводу судді. Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Як зазначено у ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. А у пункті 1 частини 2 цієї статті вказано, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Частиною 3 статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. З огляду на те, що заявлення відводу судді втретє з підстав, які були достеменно відомі заявнику на момент відкриття провадження у справі та заявлення ним заяви про відвід вперше, а також з огляду на очевидну необґрунтованість відводу судді після того, як судом було роз`яснено наслідки такої процесуальної поведінки, суд вважає, що позивач [PERSON] допустив зловживання процесуальним правом на відвід суду, метою якого є перешкоджання розгляду справи. Враховуючи зазначене, його усну заява про відвід, яка оголошена у підготовчому судовому засіданні 15.01.2024 підлягає залишенню без розгляду. Разом з тим, у ч. 4 ст. 44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року становить 3028 грн. З огляду на характер допущеного позивачем зловживання процесуальним правом, на особу позивача, який є особою з інвалідністю 3 групи, проте з метою недопущення подальшої шкоди для цивільного судочинства, суд вважає, що достатнім буде стягнення з позивача 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514, 00 грн. Водночас, суд наголошує, що за правилами ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: approved