Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 10.05.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ №722/568/18 про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення наказу розмір витрат на утримання сина значно зріс, адже вона намагається забезпечити його необхідним і достатнім гармонійним розвитком. Крім того, змінилося матеріальне становище відповідача, оскільки 01.03.2022 року він призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , стягнувши з нього аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду. 03.08.20232 року ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 17.08.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з письмовим клопотанням провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Ухвалою Сокирянського районного суду від 19.09.2023 року задоволено клопотання позивача та витребувано з ВЧ [NUMBER] відомості щодо розмірів грошового забезпечення відповідача. В подальшому, розгляд справи двічі відкладався за вмотивованими клопотаннями представника відповідача адвоката Веретенка Є.О. 10.01.2024 року представник відповідача адвокат Веретенко Є.О. надіслав до суду письмові пояснення по справі, в яких заперечував щодо задоволення позову та вказував, що позивачка в позовній заяві не навела жодних доказів погіршення її матеріального стану, що давало б їй підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів. Окрім цього, згідно витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] №194 від 01.07.2023 року [PERSON] звільнений з військової служби. Тому, збільшення розміру аліментів поставить відповідача у вкрай важке матеріальне становище. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 10.05.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ №722/568/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії довідки, наданої позивачем, солдат [PERSON] 01.03.2022 року був призваний по мобілізації та перебував на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №194 від 01.07.2023 року [PERSON] визнано таким, що з 01.07.2023 року справи та посаду здав та виключений із списків особового складу в/ч [NUMBER] та всіх видів забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів позивачка, як підставу про збільшення розміру аліментів вказувала на те, що з часу призначення їй аліментів потреби дитини значно зросли та змінився стан здоров`я дитини. Проте, позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних фактів зміни, зокрема, погіршення її матеріального стану. Однак, відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. В абз. 2 ч. 3 ст.\~181\~СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, згідно ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачкою обрано спосіб захисту прав дитини на належне матеріальне утримання з метою забезпечення її розвитку шляхом звернення до суду відповідно до ст.182 СК України з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідач\~\~ [PERSON] є здоровим, працездатним чоловіком, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Доводи відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти в більшій сумі у зв`язку з тим, що він звільнений з лав ЗСУ, суд вважає необґрунтованими, оскільки нормами Сімейного Кодексу України встановлений рівний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь того з батьків, хто утримує дитину, для забезпечення її потреб та розвитку. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів також враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому за вказаних підстав аліменти підлягають частковому збільшенню. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів з відповідача підлягає збільшенню з твердої грошової суми, визначеної судовим наказом Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10.05.2018 року на 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини, засадам справедливості, добросовісності, розумності та не порушуватиме права відповідача. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення суд вважає за необхідне стягувати аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial