Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, мають спільну доньку [PERSON] . Оскільки на території України відбуваються бойові дії, з метою убезпечити дитину зверталася письмово до відповідача з проханням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, однак відповідь надана не була. Крім цього, позивачка не підтримує контакт з відповідачем та не знає його місцезнаходження, він повністю усунувся від виховання доньки, тому отримати дозвіл безпосередньо від батька дитини не виявилося можливим. Тому просить надати їй дозвіл на виїзд за межі території України неповнолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження без дозволу її батька до Германії, Туреччини та [PERSON] . Просить дозволити їй оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення донькою повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 липня 2023 відкрито провадження у даній справі та призначене підготовче судове засідання на 21 серпня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 21 серпня 2023 року відкладено підготовче судове засідання до 13 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 13 вересня 2023 року відкладено підготовче судове засідання до 4 жовтня 2023 року у зв`язку із залученням третьої особи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 4 жовтня 2023 року призначено справу до судового розгляду на 8 листопада 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 8 листопада 2023 року відкладено розгляд справи до 12 грудня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. 12 грудня 2023 року відкладено розгляд справи до 27 грудня 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. 27 грудня 2023 року відкладено розгляд до 18 січня 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач (а.с.17). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 9 березня 2023 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь матері [PERSON] (а.с.9-12). 17 березня 2023 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] заяву про надання дозволу на виїзд спільної дитини за кордон (а.с.18-19). Однак відповіді не отримала. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом (частина третя статті 313 ЦК України). Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька, на підставі наведених нормативних актів, не передбачає можливості його видачі на майбутні, постійні поїздки, є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 викладено правовий висновок про те, що дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька без визначення відповідного часового проміжку перебування дитини в іншій державі, строку та мети виїзду, не свідчить про одноразовий виїзд, що призведе до порушення прав дитини, а також батьківських прав відповідача, оскільки вони тривалий час будуть позбавлені права на особисті зустрічі, на піклування батька про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне надати дозвіл [PERSON] на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] без дозволу батька [PERSON] за межі території України до Германії, Туреччини та Єгипту строком на 2 року з дня набрання рішенням законної сили та без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України до Германії, Туреччини та Єгипту. Суд вважає, що це відповідатиме якнайкращим інтересам дитини з врахуванням військового стану на території України, існування небезпеки для життя і здоров`я дитини.

Outcome: partial