Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом з вимогами: - визнати за ним право власності на переобладнані приміщення, позначені в технічному паспорті: літ. "в1" - прибудову до літньої кухні "В" по [ADDRESS] , яка була виконана для поліпшення житлових умов. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 1/5 частини домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17.05.2018. До належної йому частини нерухомого майна входить частина житлового будинку літ. А-1, що складається із наступних приміщень: кухня 2-2, площею 8,2 м.кв., кімната 2-3, площею 13,4 м.кв., сіни ІУ, площею 11,4 м.кв, тамбур ІІІ, площею 2,5 м.кв., загальною площею 35,2 м.кв., в тому числі житловою 13,4 м.кв. Господарські споруди: літня кухня літ "В", прибудова літ "в1", гараж літ. "Д", вбиральня літ. "Е", альтанка літ. "М", ворота огорожі № 3, огорожа № 5, огорожа № 7, огорожа № 8. Загальна площа земельної ділянки, за вказаною адресою, яка використовується для обслуговування житлового будинку і господарських споруд становить 1141 м.кв., кадастровий номер 5310136700:16:001:0561, площа земельної ділянки, яку фактично використовує він, становить 309 м.кв. 28.09.2020 між ним та Подільською районною у м. Полтаві радою укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. [PERSON] є власником інших 1/5 частини домоволодіння відповідно до договору дарування серії АЕА № 484482 від 30.05.2001 та 3/5 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про спадщину серії ВРО № 783413 від 08.05.2012, що розташоване в [ADDRESS] . Розмір частини земельної ділянки, якою користується [PERSON] , складає 832 м.кв. Із даних технічного паспорта, виготовленого станом на 22.10.2020, вбачається, що прибудова літ. "в1", до літньої кухні літ. "В" виконана для поліпшення житлових умов, вказана прибудова позначена як не введена в експлуатацію. Відповідно до висновку судового експерта Авдєєвої Н.М., № 48 від 28.12.2020, визначено, що прибудова відповідає вимогам ДБН та протипожежним вимогам, технічний стан добрий, її можливо безпечно використовувати, вартість будівлі становить 180957,00 грн. В 2021 році з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області на його звернення з питанням прийняття в експлуатацію переобладнаних приміщень, отримав відповідь, де було роз`яснено загальний порядок реєстрації всіх самочинних споруд, без надання рекомендації в його конкретному випадку. Нормою частини 3 статті 376 ЦК України передбачені підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду, що послугувало підставою звернення до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи. Відповідач Полтавської міської ради відзиву на позовну заяву не подавав. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. Треті особи письмових пояснень на позов не надали, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертались. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.05.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.07.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08.12.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи Подільську районну у м. Полтаві раду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про причини неявки не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У судовому засіданні 06.09.2023 представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. В подальшому, від представника позивача [PERSON] - адвоката Яресько Н.В. надійшла заява про розгляд справи, яка призначена на 11.01.2024 на 14 год. 00 хв., без її участі. Представник Полтавської міської ради Приведьон М.Є. у судовому засіданні 06.09.2023 зазначила, що при вирішенні судом справи покладається на розсуд суду. В подальшому представник відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представники третіх осіб: Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Подільської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 17.05.2018 заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави визнано за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за заповітом від 16.04.2016 року на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , що в цілому складається з: житлового будинку літ. А1, загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., житловий будинок літ. Б загальною площею 60,7 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м., літня кухня літ. В, тамбур літ. в, гараж літ. Д., навіс літ. д. літня кухня К, сарай літ. З, сарай літ. з, навіс літ. з1, навіс літ. з2, вбиральня літ. Е. літній душ літ. Н, альтанка літ. М, навіс літ. П, баня літ. Р, навіс літ. р, літній душ літ. Л, вбиральня літ. Т, огорожа №1, ворота огорожі №2, ворота огорожі №3, огорожа №4, огорожа №5, огорожа №6, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого житлово експлуатаційним об`єднанням міськвиконкому від 10.02.1987 року за № 39 та зареєстрованого у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» у реєстровій книзі №3 за реєстровим № 25. Рішення набрало законної сили 19.06.2018 (а. с. 4-5). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2018 внесено виправлення в заочне рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року по цивільній справі № 553/3126/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами допущену описку, вказавши у рішенні суду загальну площу житлового будинку літ. А-1, що у [ADDRESS] вказавши вірно 68,3 кв.м., замість 68,7 кв.м. Ухвала набрала законної сили 07.07.2018 (а. с. 7). [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 4/5 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (договір дарування від 30.05.2001 серії АЕА № 484482 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.05.2012 ) (а. с. 56-59). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134114668 від 13.08.2018 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 1/5 частка домоволодіння, з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , об`єкт житлової нерухомості, а саме. житловий будинок А-1, загальною площею 68,3 кв.м., 26,9 кв.м. житлова площа, житловий будинок В, загальною площею 60,7 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м., літня кухня В, тамбур в, гараж Д, навіс д, літня кухня К, сарай З, сарай з, навіс з1, навіс з2, вбиральня Е, літній душ Н, альтанка М, навіс П, баня Р, навіс р, літній душ Л, вбиральня Т, огорожа № 1, ворота огорожі № 2, ворота огорожі № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, огорожа № 6 (а. с. 8-9) Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 18.11.2020, власниками зазначено [PERSON] , розмір частки 1/5+3/5, міститься примітка: на прибудову літ. "б2" (у складі приміщень: ІІ пл. 12,4 кв.м.), прибудову літ. "в1", не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (а. с. 10-17). Із витягу з Рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 01.07.2020 про передачу в користування (оренду) земельних ділянок вбачається, що Подільська районна у м. Полтаві рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер 5310136700:16:001:0561, площею 1141 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передала вказану земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] терміном на 2 роки в користування (оренду) (а. с. 28). Із інформації Управління з питань містобудування та архітектури від 01.04.2020 № 01-02-01-16/684 "Про планування обмежень на земельну ділянку по [ADDRESS] " вбачається, що зазначена земельна ділянка з урахуванням вимог затвердженої в установленому порядку містобудівної документації види і типи обмежень: територія садибної забудови, санітарно-захисна зона від залізничних колій, санітарно-захисна зона кладовища, статус кладовища та розміри санітарно-захисної зони з`ясувати в управлінні житлово-комунального господарства, ІІ, ІІІ-пояс зони санітарної охорони підземних джерел господарсько-питного водопостачання, підтопленість ґрунтовими водами, підстави обмежень: проект коригування генерального плану м. Полтави в частині розроблення містобудівного регламенту центральної частини міста та зміни меж міських територій, який розроблений УЛНДІПМ "Дніпромісто" і затверджений рішенням 20 сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 16.03.2012 (а. с. 30-31). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5316254282020 від 10.06.2020 вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 5310136700:16:001:0561, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки 0,1141 га (а. с. 32-38). 28.09.2020 між Подільською районною в м. Полтава ради [PERSON] та [PERSON] , укладено договір оренди землі № 74, відповідно до умов якого, орендодавець, на підставі рішення 47 сесії 7 скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 01.07.2020, надав в оренду земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5310136700:16:001:0561, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 519645,63 грн, строк дії договору з 01.07.2020 по 30.06.2022, орендна плата за користування земельною ділянкою становить 1039,29 грн на рік, право оренди земельної ділянки зареєстровано 22.12.2020, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.12.2020 № 238691681 (а. с. 18-22, 29, 39). На підтвердження оплати орендної плати за користування земельною ділянкою позивачем надано квитанції від 09.07.2021 на суму 1039,29 грн та від 11.07.2022 на суму 1039,29 грн (платник [PERSON] ) (а. с. 39а). Відповідно до висновку експерта № 48 оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] прибудова літ. "в1" до літньої кухні літ "В" по [ADDRESS] знаходиться в межах однієї присадибної ділянки і відповідає вимогам ДБН в частині розміщення будівлі на земельній ділянці та протипожежним вимогам. Технічний стан прибудови літ. "в1" добрий. Фактичні зусилля в конструктивних елементах не перевищують допустимих, відсутні дефекти та пошкодження, які не перешкоджають нормальній експлуатації конструктивних елементів будівлі, або знижують несучу спроможність. Дефекти та пошкодження в конструкціях будівлі не виявлено. За результатами проведення технічного обстеження об`єкта встановлено його відповідність вимогам надійності і довговічності та можливість його подальшої безпечної експлуатації. Вартість прибудови літ. "в1" складає 180957 грн. 1/5 частина майна, що належить [PERSON] , до складу якої входить: - частина житлового будинку літ. "А-1": кухня 2-2, площею 8,2 м.кв., кімната 2-3, площею 13,4 м.кв., сіни ІV, площею 11,4 м.кв, тамбур ІІІ, площею 2,5 м.кв., загальною площею 35,2 м.кв., в тому числі житловою 13,4 м.кв.; літня кухня літ "В", прибудова літ "в1", гараж літ. "Д", вбиральня літ. "Е", альтанка літ. "М", ворота огорожі № 3, огорожа № 5, огорожа № 7, огорожа № 8 відповідає нормативно-технічним вимогам та після визнання права власності на прибудову літ. "в1", що добудована до літньої кухні літ. "В", може складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦКУ. Розмір земельної ділянки, що пропонується закріпити за новоствореним об`єктом складає 0,0309 га (згідно варіанту фактичного користування земельної ділянки, розробником якого є ФОП [PERSON] ) по [ADDRESS] та описується наступними межами: з боку земельної ділянки міської ради ( [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає: 11,07 м.; з боку земельної ділянки ( [ADDRESS] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] ) довжина межової лінії складає: 29,84 с; з боку земельної ділянки, що знаходиться в користуванні [PERSON] довжина межової лінії складає: 8,55 м, 3,00м, 5,38 м, 3,08 м, 5,64 м, 9,31 м, 4,50 м. (а. с. 40-55). [PERSON] на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, стосовно неможливості у позасудовому порядку оформити право власності на самочинно збудоване майно, надано лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з роз`ясненнями щодо його звернення щодо отримання дозволу на введення в експлуатацію самочинно здійсненої прибудови від 11.01.2021 № 1016-1.20/2/3 та лист Управління з питань містобудування та архітектури від 19.09.2023 № Г01-02-01-13/1232/857 (а. с. 60-61, 112). Відповідач [PERSON] зареєстрований таким, що проживає за адресою: [ADDRESS] з 21.08.2012 (а. с. 23-24). Позивач [PERSON] зареєстрований таким, що проживає за адресою: [ADDRESS] , з 17.01.2019, є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності 2 гр. загальне захворювання (а. с. 25-27). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації. Отже, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19). При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 127/24183/16-ц (провадження № 61-18811св18), від 01 серпня 2019 року у справі № 501/982/16 (провадження № 61-34431св18), від 06 квітня 2020 року у справі № 638/4159/17 (провадження №61-44685св18), від 14 липня 2020 року у справі № 761/43044/16-ц (провадження № 61-20807св19), від 18 квітня 2019 року справа № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року справа № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року справа № 727/720/17, від 07 лютого 2018 року справа № 127/18746/15-ц. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В матеріалах справи відсутні дані щодо дотримання позивачем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію об`єкта самочинного будівництва та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а листи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області від 11.01.2021 та Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15.09.2023, надані на звернення [PERSON] , не містять відмови позивачу, а лише роз`яснюють порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та вказують на неприпустимість вимагати від суб`єкта господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого Законом України № 3392-VI від 19.05.2011. Порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту не встановлено, оскільки позивач не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши заяву відповідача про визнання позову, суд доходить висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки у даній справі визнання відповідачем позову суперечить законодавству України, законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні, а отже і визнання відповідачем позову в даному випадку не впливає на прийняття рішення у даній справі. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , та те, що [PERSON] є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed