Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Адвокат Зіброва М. О. звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень на дитину, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. Оскільки позивачці стало відомо, що відповідач, на даний час, офіційно працевлаштований, а саме мобілізований та проходить військову службу в Збройних Силах України, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вказаний позов надійшов до суду 10 липня 2023 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 серпня 2023 року провадження в цивільній справі №556/1953/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Постановою Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 серпня 2023 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив зупинити провадження в справі, оскільки він мобілізований та проходить військову службу з травня 2023 року по даний час. Суд, вислухавши думку відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Від спільного\~шлюбу [PERSON] \~та [PERSON] \~мають неповнолітнього\~сина: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №52 від 13.07.2009. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 184Сімейного кодексу України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~ За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України,\~ при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.\~ З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ч.2 ст.184 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved