Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти за виконавчим документом, який не підлягає виконанню у розмірі 22 008.52 гривні та судові витрати по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року було визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №93348 від 15.07.2021 року вчинений Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем було проведено утримання з його заробітної плати в сумі 22 008.52 гривні на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». Вказані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача, як безпідставно набуті. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву у якій просив відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів. Загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач не була перерахована в повному обсязі стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал», не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. Відсутні докази розподіленням коштів між стягувачем та приватним виконавцем.. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року було визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу київської області Грисюк Олени Василівни, зареєстрованого в реєстрі за № 93348 від 15.07.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 69181,04 грн. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Сидорук Лесею Вікторівною надано відповідь 28.10.2022 №6135 про суму стягнутих коштів, згідно якої, станом на 28.10.2022 в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 24\~709.36 грн. Згідно розподілу здійсненого приватним виконавцем на суму 24\~709.36 грн, з даних коштів перераховано: -500.00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження; -2200.84 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; -22\~008.52 грн. в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». При винесенні рішення суд дійшов до висновку, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження без спірної заборгованості боржником. Згідно ч. 4. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Суд дійшов висновку, що вказані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача, як безпідставно набуті. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved