Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

14 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оернди землі № 58 від 31.12.2010 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ", та додаткову угоду від 27.09.2017 року до договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ"; стягнути з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за землю за 2022 рік; стягнути з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" на користь [PERSON] пеню у розмірі 0,2 % несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ". Мотивувала свої вимоги тим, що згідно із договором оренди землі № 58 від 31 грудня 2010 року земельна ділянка кадастровий номер 7425589700:03:000:0355 була передана її батьком [PERSON] в оренду відповідачу ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»". Після смерті [INFO] батька [PERSON] як спадкоємець за заповітом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2017 року успадкувала право на зазначену земельну ділянку та зареєструвала на її право власності. В подальшому, 27 вересня 2017 року, між [PERSON] та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 58 від 31 грудня 2010 року, в якій змінено умови пунктів 6 та 7 договору. Інші умови договору оренди землі залишилися без змін і сторони підтвердили по них свої зобов?язання. Пунктом 8 Договору оренди землі та додаткової угоди визначено строки виплати орендної плати, а саме не пізніше 31 грудня поточного року. Проте, після неодноразових звернень до підприємства, як в усній так і в письмовій формі, орендна плата за 2022 рік так і не була виплачена, що є суттєвим порушенням умов додаткової угоди та договору оренди землі. Пунктом 11 Договору оренди землі та додаткової угоди визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цім договором, справляється пеня у розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожен день. Відповідно пункту 33 договору оренди землі № 58 від 31 грудня 2010 року та додаткової угоди до договору від 27 вересня 2017 року підставою для розірвання договору оренди є не надходження орендної плати протягом 6 місяців після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Після неодноразових усних звернень до ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" про погашення заборгованості по сплаті орендної плати, позивачка письмово звернулася до підприємства про розірвання договору оренди та додаткової угоди в добровільному порядку з погашенням заборгованості по орендній платі з урахуванням індексів інфляції станом на 1 червня 2023 рік. Проте станом на 1 липня 2023 року відповіді від ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" не отримала, заборгованість по сплаті орендної плати не погашена. Позивач вважає, що орендарем грубо порушуються її права, не виконуються вимоги чинного законодавства та умови договору оренди землі та додаткової угоди. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 8 вересня 2023 року від представника відповідача ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" Шкітюк В.В. надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача. Відзив обґрунтовує тим, що ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" кожного року сплачувало орендну плату за Договором, підстави для розірвання договорів відсутні. 03 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву\~в частині\~позовних вимог [PERSON] про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" заборгованості по орендній платі за землю та пені залишено без розгляду. Ухвалою суду від 7\~листопада 2023\~року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судовому засідані позов підтримала. Представник ТОВ\~"Агрофірма\~"Іванівка\~АГ"\~в судовому\~засіданніпозов не визнав. Заслухавши доводи позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №118007 [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,52 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зокрема, земельної ділянки площею 2,0641 га з кадастровим номером 7425589700:03:000:0355. (а.с.9) 31 грудня 2010 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма\~"Іванівка\~АГ"було укладено договір оренди землі № 58 щодо земельної ділянки площею 2,0641 га з кадастровим номером 7425589700:03:000:0355. (а.с.10-11) [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після його смерті прийняла його дочка [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2017 року позивачка [PERSON] стала власником земельної ділянки площею в межах згідно з планом, площею 2,0641 га, кадастровий номер 7425589700:03:000:0355, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.12) 27 вересня 2017 року між ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору землі №58 від 31 грудня 2010 року, що зареєстрований Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 12 березня 2015 року, згідно п.2 якої встановлено: «В оренду передається земельна діляна кадастровий номер 7425589700:03:000:0355, загальною площею 2,0641 га, в тому числі 2,0641 га ріллі». (а.с.14) 3 січня 2018 року між ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору землі №58 від 31 грудня 2010 року, де внесено зміни до п.7 договору оренди землі та викладено в новій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в розмірі, що становить 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки"; та зміни до п. 6 договору та викладено в новій редакції: "Даний договір дійсний до 31 грудня 2025 року". (а.с. 45) 26 травня 2023 року [PERSON] письмово звернулася із заявою до ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" про погашення заборгованості по сплаті орендній платі, про розірвання договору оренди та додаткової угоди в добровільному порядку з погашенням заборгованості по орендній платі з урахуванням індексів інфляції станом на 1 червня 2023 рік. (а.с. 15) Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про орендну землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в орендну земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пунктом "в" частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем надано Витяг № НВ-9927345712023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, згідно якого станом на 5 вересня 2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7425589700:03:000:0355 становить 29 831 грн 92 коп. Згідно останньої додаткової угоди від 3 січня 2018 року, укладеної між позивачкою та відповідачем, орендна плата повинна вноситись орендарем в розмірі, що становить 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (згідно договору від 31 грудня 2010 року - 3 %). Виходячи з останньої нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендна плата у 7 % становить 2 088 грн 23 коп. Відповідач у справі ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" на підтвердження проведення оплати позивачці за спірними договорами орендної плати надав копію списку згрупованих поштових переказів електронних про сплату [PERSON] орендної плати за 2021 рік на суму 4400,59 грн (а.с.31-33); копію списку згрупованих поштових переказів електронних про сплату [PERSON] орендної плати за 2020 рік на суму 4400,59 грн (а.с. 35-37); копію списку 1254 згрупованих поштових переказів від 16.01.2020 року про сплату [PERSON] орендної плати в сумі 6587,70 грн (а.с. 39), копію платіжної відомості до платіжної інструкції від 24 листопада 2017 року № 282797990 про сплату [PERSON] орендної плати в сумі 4940,77 грн. (а.с. 40) Відповідно до повідомлення Головного управління ДПС у Чернігівській області, надано на запит суду вбачається, що [PERSON] у грудні 2022 року нараховано ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" 2,864,22 грн орендної плати, але не виплачено. (а.с. 68-70) У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що підприємство здійснювало позивачці орендну плату по 2021 рік включно у двічі більшому розмірі, ніж то передбачено договором, оскільки виплати частково здійснювалися наперед, тому якщо врахувати переплачені відповідачем суми за період 2018-2021 роки, то заборгованість перед позивачем за 2022 рік взагалі відсутня. Як зазначалося представником відповідача у відзиві та у судовому засіданні, ТОВ «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ» є сільськогосподарським товаровиробником, здійснює господарську діяльність на території Чернігівського району Чернігівської області. Земельні ділянки, які перебувають в користуванні ТОВ розташовані на територіях Іванівської, Михайло-Коцюбинської, Киїнської, Олишівської, Гончарівської та Новобілоуської ОТГ. У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні з лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, котрий діє і на даний час. На територіях ведення господарської діяльності підприємства у 2022 році відбувались активні бойові дії, земельні ділянки сільськогосподарського призначення були заміновані, що виключало можливість їх використання за призначенням. Рішенням Чернігівської обласної ради від 10 лютого 2023 року №2-13/VІІІ ТОВ «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ» включено до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили на території Чернігівської області. (а.с.42, 43) Відповідно до повідомлення Головного управління ДПС у Чернігівській області Болтрик Н.І. у грудні 2022 року нараховано ТОВ "Агрофірма «Іванівка АГ»" 2 864,22 грн орендної плати, але не виплачено. (а.с. 68-70) У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що, не зважаючи на попередні переплати з орендної плати, підприємство мало намір у 2022 році також здійснити певну виплату позивачці за землю, що відобразилося у Державному реєстрі платніків податків, але через російське вторгнення не змогли здійснити цих виплат (не хватило грошей). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи досліджені докази, приймаючи до уваги виплати відповідачем за орендну плату позивачці у більшому розмірі, ніж це передбачено договором, та обставини, зазначені представиком відповідача, котрі підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку про недоведеність порушень відповідачем договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, що може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed