Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-12 00:00:00

25 травня 2022 року позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Кондратенка М.М. звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та поділ майна подружжя, та обґрунтовує свої вимоги тим, що 27 липня 2007 року, позивач, дошлюбне прізвище « [PERSON] », уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис №1201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27 липня 2007 року. Під час подружнього життя у сторін народилась двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Фактично спільне проживання однією сім`єю сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня місяця 2021 року. Сторони проживають окремо, спілкування собою майже не підтримують. 09 вересня 2016 року, під час перебування сторін у шлюбі, на ім`я відповідача було придбано нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №ІІ, загальною площею 58,51 кв.м., згідно договору купівлі- продажу №2011 від 09 вересня 2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Марченко І.В. Так, сторонам на праві спільної сумісної власності належить нежитлове приміщення, що зареєстровано на титульного власника - відповідача. Наразі зазначене приміщення орендується під здійснення підприємницької діяльності - аптека. Відповідач щомісячно отримує за рахунок здачі в оренду приміщення 5000,00 грн. При співбесіді щодо сплати позивачці половини суми з оренди та поділу в добровільному порядку спірного приміщення категорично заперечує, сплатити компенсацію частини вартості приміщення на користь позивачки не бажає, поділити приміщення між сторонами в позасудовому порядку заперечує. На підставі викладеного, остаточно уточнивши позовні вимоги в заяві про зменшення розміру позовних вимог від 02 жовтня 2023 року, просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № ІІ, загальною площею 58,51 кв.м., визначивши за позивачкою право власності на частину зазначеного нежитлового приміщення. Провести поділ нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] За, нежитлове приміщення №, ІІ, припинивши право спільної власності сторін, виділивши позивачці 28,3 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з зазначеного нежитлового приміщення, згідно першого варіанту поділу нежитлового приміщення висновку експерта №646 від 30 серпня 2023 року Сумського відділення «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», що зазначений в додатку 2 до висновку експерта №646 від 30 серпня 2023 року, а саме співвласник І (позначено зеленим кольором), виділивши відповідачу частину нежитлового приміщення «1» площею 16,9 кв.м., частину коридора «2» площею 8,3 кв.м., тамбур «3» площею 3,1 кв.м. Провести поділ нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № ІІ, припинивши право спільної власності сторін, виділивши відповідачу 28,5 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна з зазначеного нежитлового приміщення, згідно першого варіанту поділу нежитлового приміщення вказаного висновку експерта, а саме співвласник II (позначено синім кольором), виділивши відповідачу частину нежитлового приміщення «1» площею 1,9 кв.м., частину коридора «2» площею 2,8 кв.м., кабінет «4» площею 8,6 кв.м., рукомийник «5» площею 1,2 кв.м., кабінет «8» площею 10,7 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за відступ від ідеальних часток співвласників при поділі майна в розмірі 2656,38 грн., а також понесені судові витрати. 27 жовтня 2021 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми в порядку забезпечення позову накладено арешт на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 950146559101). 11 лютого 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що об`єкт, відносно якого спір, має статус самочинного будівництва, а відтак він не підлягає поділу. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2022 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та поділ майна подружжя роз`єднано, виділено у самостійні провадження: 1. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей виділено в одне провадження, залишивши номер цивільної справи №591/7764/21 (провадження № 2/591/736/22); 2. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя виділено в самостійне провадження. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2022 року відкрите провадження у справі №591/1895/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17 червня 2022 року на 13 год. 00 хв. Протокольною ухвалою суду 17 червня 2022 року підготовче засідання відкладено до 29 липня 2022 року на 14 год. 30 хв. , у зв`язку з необхідністю витребування доказів для можливого призначення експертизи. 29 липня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 09 вересня 2022 року 15 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням відповідача. 09 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 28 жовтня 2022 року до 10 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2022 року було відкрито провадження за заявою [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та призначено її до розгляду на 05 жовтня 2022 року о 10 год. 20 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2022 року було відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 жовтня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 28 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено на 05 грудня 2022 року на 09 год. 15 хв., у зв`язку з неявкою відповідача. 05 грудня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено на 16 січня 2023 року на 16 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням відповідача про надання часу для мирного врегулювання спору. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Протокольною ухвалою суду 16 січня 2023 року для забезпечення явки відповідача в судове засідання підготовче засідання відкладено до 22 лютого 2023 року до 11 год. 30 хв. 22 лютого 2023 року підготовче засідання було відкладено до 05 квітня 2023 року до 13 год. 30 хв., у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. 04 квітня 2023 року від відповідача [PERSON] в особі представника - адвоката Четвертак Л.В. до суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] , в якому просить визнати боргові зобов`язання спільним майновим зобов`язанням подружжя та врахувати при поділі майна в рівних частках. 05 квітня 2023 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було повернуто заявнику зустрічну позовну заяву [PERSON] в особі представника - адвоката Четвертак Л.В. до [PERSON] про поділ майна подружжя у справі за позовом [PERSON] в особі представника - адвоката Кондратенка М.М. до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2023 року призначено у справі за вказаним позовом будівельно-технічну експертизу, провадження в справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05 жовтня 2023 року, об 11 год. 20 хв. 02 жовтня 2023 року від представника позивачки - адвоката Кондратенка М.М. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. 05 жовтня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 09 листопада 2023 року до 13 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2023 року прийнято до розгляду заяву позивачки, якою змінено предмет позову, подану до суду 02 жовтня 2023 року; закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 04 січня 2024 року на 15 год. 00 хв. з викликом сторін у справі. В судовому засіданні 04 січня 2024 року представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень поданих 02 жовтня 2023 року, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що сторони з 27 липня 2007 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №1201 від 27 липня 2007 року (т. І а.с. 6). Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09 вересня 2016 року [PERSON] (продавець) передав, а [PERSON] (покупець) зобов`язався прийняти вбудоване нежитлове приміщення №ІІ, загальною площею 58,51 кв. м. Нерухоме майно, що відчужується за даним договором, розташоване за адресою: [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради Сумської області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 5903378212016, виданим 14 липня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області, кадастровий номер - 5910136300:12:001:0015, площа земельної ділянки 0,0507 га. (т. І а.с. 71-72). За змістом заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 09 вересня 2016 року, позивачка надала згоду відповідачу [PERSON] на купівлю нежитлового приміщення №ІІ, загальною площею 58,51 кв.м. , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та укладення і підписання ним відповідного договору купівлі-продажу на умовах по його розсуду та йому відомих. При цьому зазначивши, що такий правочин відповідав інтересам сім`ї, та погоджується з тим, щоб умови договорів, в тому числі і сума договору, визначились чоловіком самостійно (т. І а.с. 85). Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме мано від 07 жовтня 2021 року №278529331 09 вересня 2016 року на ім`я відповідача зареєстроване нежитлове приміщення №ІІ, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,51 кв.м., згідно договору купівлі- продажу №2011 від 09 вересня 2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. (т. І а.с. 8-9). Відповідно до копій: постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю №3 по справі про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2022 року, протоколу Управління державного архітектурно-будівельного контролю №3 по справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2022 року, акту Управління державного архітектурно-будівельного контролю №3 від 07 лютого 2022 року, припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю №3 від 07 лютого 2022 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил вбачається, що за результатами перевірки встановлено факт самочинного будівництва відповідачем об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , №ІІ (т. І а.с. 29-40). 18 липня 2022 року відповідачем подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1) щодо реконструкції нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с. 113-123)., З копії витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 25 серпня 2022 року, реєстраційний номер СМ101220816443, вбачається, проведення реконструкції нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с. 124-127). Відповідно висновку експерта№646 від 30 серпня 2023 року Сумського відділення «Інститут судових експертиз ім. Заел. Проф. М.С. Бокаріуса», на розгляд суду пропонується 2 варіанти поділу нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення № ІІ. Також згідно вказаного висновку, на момент дослідження, нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення № І І, має відповідні дозвільні документи на перепланування згідно чинних будівельних норм та правил, а саме повідомлення пре початок виконання будівельних робіт, що відображується у витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про звернення до ЦНАП Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, також наявний технічний паспорт, тому не є самочинно збудованим (т. І а.с. 229-246). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 369/3800/19. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц. Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Під час судового розгляду встановлено, що придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] відбувалося в період перебування подружжя шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується сторонами, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Суд вважає, що запропонований позивачкою порядок поділу спільного майна подружжя не порушує права сторін як співвласників цього нерухомого майна, буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння та користування майном, що є їх спільною сумісною власністю. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі в розмірі 7264 грн. 00 коп. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 11 жовтня 2021 року [PERSON] уклала з адвокатським бюро «МАКСИМА КОНДРАТЕНКА» Договір про надання правової/правничої допомоги № 28/2021, за умовами якого вартість послуг погоджується за взаємною угодою сторін та становить: - 10000 грн. - за захист прав та інтересів клієнта в суді першої інстанції (п. 4.1.1) (т. І а.с. 43-44). Згідно Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової/правничої допомоги № 28/2021 від 12 жовтня 2022 року сторони погодили те, що вартість послуг погоджується за взаємною угодою сторін та становить - 10000 грн. - за захист прав та інтересів клієнта в суді першої інстанції, починаючи з 12 жовтня 2022 року (дата пролонгації Договору) - вартість послуг становить 1000,00 грн. за підготовку та участь у кожному судовому засіданні у справі (т. ІІ а.с. 11). Відповідно до меморіального ордеру від 11 жовтня 2021 року позивачкою сплачено за договором про надання правової/правничої допомоги 5000 грн. 00 коп. (т. І а.с. 12), згідно копії квитанції від 22 лютого 2022 року - 5000 грн. 00 коп. (т. І а.с. 45), згідно копій платіжних інструкцій від 11 грудня 2022 року - 2000 грн. 00 коп. (т. ІІ а.с. 13), від 29 січня 2023 року - 1000 грн. 00 коп. (т. ІІ а.с. 15), від 12 квітня 2023 року - 1000 грн. 00 коп. (т. ІІ а.с. 17). Так, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16листопада 2022року у справі № 922/1964/21. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок заявника має бути встановлено, що його заява не підлягає задоволенню, такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved