Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] , громадянин України, народився [INFO] у м. Хмільник Вінницької області, і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державної міграційної служби України. Заявник є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.07.1978 року. [INFO] під час тимчасової окупації м. Ізюм Харківської області [PERSON] помер, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022221070000597 від 08.09.2022, матеріалами кримінального провадження № 12022221070000597 від 08.09.2022, а також допитаними у судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт смерті [PERSON] [INFO] у м. Ізюм Харківської області. Листом № 17167/32.23/26/23 від 26.04.2023 Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовив заявнику у видачі свідоцтва про смерть його батька, оскільки заявником не надано жодного документа встановленого зразка, який є підставою для державної реєстрації смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Верховний Суд при розгляді даної категорії справ звертав увагу на те, що вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним, а також зважати на особливості розгляду справ у порядку окремого провадження. У постанові від 25.10.2023 року № 607/1612/23 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту. У цьому контексті звертає на себе увагу обґрунтування проекту Закону, прийнятого 01 липня 2022 року під № 2345-ІХ, наведене 40 народними депутатами - ініціаторами законопроєкту, у відповідній Пояснювальній записці (https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1275019): «…24 лютого 2022 року почалася нова фаза збройної агресії російської федерації, яка триває вже понад вісім років. Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан. Внаслідок просування російської армії частина території України опинилася або певний час перебувала під тимчасовим контролем військових країни агресора. А деякі міста, наприклад, Маріуполь, знаходяться в облозі майже від початку нової фази збройної агресії. Весь цей час російська армія вчиняє систематичні та масові злочини проти цивільного населення, в тому числі, невибіркові обстріли за допомогою артилерії та авіа нальотів на об`єкти приватного житлового сектору цивільної інфраструктури (лікарні, бібліотеки, укриття тощо). Зафіксовані чисельні випадки розстрілів цивільного населення на тимчасово контрольованих російськими військами територіях, що за наявних обставин не могли бути належним чином задокументовані. За інформацією, яка надходить, на тимчасово зайнятих російськими військовими територіях України відбуваються масові вбивства та поховання цивільних осіб. Також є інформація про спроби знищення російськими військовими тіл вбитих ними цивільних з метою укриття злочинів…». Вищенаведені міркування щодо виняткового юридичного значення факту смерті особи; специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивних складнощів, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, в своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та,

Outcome: approved