Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , та своєчасно не сплачує щомісячні внески на управління будинком та його утримання, внаслідок чого за період з березня 2021 по 01.05.2023р. створилася заборгованість перед позивачем в сумі 10 562грн 10коп. Тому просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, вирішити питання судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала, подала відзив, в якому зазначила, що поняття «обов`язкові платежі» не зазначено в статуті, вказано лише на обов?язки співвласника своєчасно сплачувати внески та платежі. Її заперечення зводяться до порушень діючого законодавства при внесенні змін до статуту позивача та при скликанні загальних зборів співвласників житлового будинку, на яких постановлені рішення щодо розміру щомісячних внесків співвласників на управління будинком та його утримання і при оформленні протоколів в № 14 від 21.02.2021р., № 21 від 30.01.2022р.; до того, що довідка про розмір заборгованості не містить вхідного залишку станом на 01.03.2021р. та не підписана особою, яка веде бухоблік позивача; що відповідач не отримував від позивача претензій впродовж 2021-2023р.р.; що у справі відсутня інформація про те, хто з посадових осіб позивача надав вказівку на оплату судового збору та послуг адвоката; на недоведеність того, що інші співвласники будинку своєчасно та в повному обсязі сплачують внески на управління будинком та його утримання. Також відповідач вказує, що протоколі № 7 від 23.08.2020р., який є невід?ємною частиною статуту, обрано новий склад правління ,де не вказано з яких квартир і на підставі яких документів вони є співвласниками. За таких порушень є недовіра до голови правління [PERSON] , яка провела збори не згідно законодавства ,долучила в правління [PERSON] , який з 2020 по 2023р.р. є членом правління ОСББ «ГЕРОЇВ-27», а також зрадником, бо затриманий зі слів співвласників за наводку ракет російської федерації на м. Дніпро. Просить суд взяти ці відомості до уваги, також просить, щоб витрати на утримання будинку перевірялися ревізійною комісією та відбувалось звітування про кошти, які надходили на розрахунковий рахунок ОСББ, та проводилось звітування перед загальними зборами співвласників, що передбачено ст. 18 Розділу III Статуту в новій редакції, що не відбувається в ОСББ «ГЕРОЇВ-27». Просить витрати по сплаті судового збору та на професійну правову допомогу в повному обсязі відхилити, позаяк є інвалідом 1 групи, і не має фінансової можливості їх сплатити. В судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач ОСББ «ГЕРОЇВ-27» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 16.05.2016р., є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого установчими зборами ОСББ, створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] (а.с.11-26) Рішенням загальних зборів ОСББ «ГЕРОЇВ-27», оформленим протоколом №14 від 21.02.2021р., затверджено з 01.03.2021р. розмір щомісячних внесків співвласників на управління будинком та його утримання у розмірі 5,00 грн./кв.м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення, а також, залишено без змін розмір щомісячних внесків у 0,75 грн./кв.м. за технічне обслуговування ліфтів (а.с. 27). Рішенням загальних зборів ОСББ «ГЕРОЇВ-27», оформленим протоколом №21 від 14.02.2022 року, затверджений щомісячний розмір внесків співвласників на управління будинком та його утримання у розмірі 6,00 грн./кв.м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення, та залишено без змін розмір щомісячних внесків у 0,75 грн./кв.м. за технічне обслуговування ліфтів (а.с. 30-31). За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.32-33), тобто співвласником зазначеного багатоквартирного будинку. Відповідно до розрахунку, виконаного позивачем та поданого суду, у відповідача мається заборгованість перед позивачем, яка за період з 01.03.2021р. по 30.04.2022р. становить 10 562грн 10коп. (а.с.34-35). Відповідачу було направлено досудову вимогу (а.с.36-37), яка залишена без відповіді. Відповідно до ст.ст. 10, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, в тому числі, визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників. Співвласник зобов`язаний, серед іншого, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно із ч. 1 ст. 17 цього Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду, незалежно від наявності договору між об`єднанням та боржником. Відповідно до наведених норм чинного законодавства відповідач як власник квартири, а відтак і співвласник будинку, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, які були затверджені рішеннями загальних зборів, а об`єднання має право звернутися до суду із позовом про стягнення цих витрат. Відповідачкою не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, рівно як і доказів на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Доводи відзиву як на підставу для несплати внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території, суд не враховує з огляду на предмет спору, позаяк вони не впливають на обов`язок сплати внесків як співвласника багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ. За неподанням позову щодо законності рішень загальних зборів, суд не може покласти в основу висновку про відсутність заборгованості відповідача по оплати внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території . Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості по внескам та обов`язковим платежам на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території доведені належними і допустимими доказами, а відтак підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, інваліди I групи. Відповідач є інвалідом 1-Б групи з 15.07.2014р. безстроково, про що представником відповідача подана довідка МСЕК серії 10 ААГ № 013093 від 09.07.2014р., і судовий збір з нього не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь. Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, зокрема, для компенсації судового збору за рахунок держави у разі звільнення від його сплати у визначених законом випадках. Компенсація судового збору відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 цього Порядку здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований. Відтак слід судовий збір стягнути з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України. Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивач під час розгляду цивільної справи в суді представляв адвокат Корсуновський П.Ю., повноваження якого підтверджуються ордером серії АЕ № 1201666 на надання правничої (правової) допомоги (а.с.10), виданим на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.02.2023р. Згідно додаткової угоди № 1 до цього договору, акту наданих послуг та платіжних інструкції № 673 від 28.03.2023р., № 708 від 25.05.2023р., позивачем сплачено адвокату 600 та 3 400грн, а всього 4 000грн. Представник відповідача просить не стягувати витрати на правову допомогу, як з огляду на те, що позов є необгрунтованим, так і через інвалідізацію та наявність на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідної до частин третьої-п`ятої, дев`ятої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини другої статті 141 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені статтею 141 ЦПК України. Таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені постановах Великої Палати Верховного Суду з указаного процесуального питання, а також у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р., у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021р. у справі № 910/15621/19, у постанові від 28.06.2023р. у справі № 369/576/22 Касаційного цивільного суду тощо. Враховуючи не велику за фабулою та доказом складність справи та виконаної адвокатом роботи, принцип пропорційності, ст. 11 ЦПК України, який передбачає співмірність та розумність відшкодування понесених судових витрат, а також загальний цивільний критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500грн.

Outcome: partial