Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

23.08.2023 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , третя особа\~Універсальна товарна\~біржа "Недвижимость\~Н"\~про\~визнання договору\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~дійснимта просила суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 48, зареєстрований 26 травня 1995 року Універсальною товарною біржею «Недвижимость Н», який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо квартири загальною площею 52,3 кв.м., яка складається з двух житлових кімнат 10-2, 10-3, коридора 10-1, кухні 10-4, вбиральні 10-5, ванної 10-6, комор 10-7, 10-8, балкона, житловою площею 29,9 кв.м., та розташована в будинку [ADDRESS] . Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2023 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про слухання справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В судове засідання третя особа не з`явилася, причину неявки суду не повідомило, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, 26 травня 1995 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна № 48, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира загальною площею 52,3 кв.м., складається з двух житлових кімнат 10-2, 10-3, коридора 10-1, кухні 10-4, вбиральні 10-5, ванної кімнати 10-6, комор 10-7, 10-8, балкона, житлова площа 29,9 кв.м. Вказана в п.1 квартира належала Продавцю на-підставі Договору купівлі-продажу від 29.06.1993 року, виданого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 18538 від 05.05.1995 року. Положеннями пунктів 5 та 6 Договору визначено, що оплата за продаж квартири отримана Продавцем до підписання даного договору та належить новій власниці [PERSON] . Також продавець зобов`язався звільнити квартиру від всього побутового майна та здійснити виселення всіх проживаючих не пізніше 18:00 годин 26 травня 1995 року. Пунктом 8 Договору передбачено, що на виконання ст.227 Цивільного кодексу України даний договір підлягає реєстрації в БТІ міста Миколаєва. Положеннями п.11 Договору передбачено, що згідно вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», даний правочин зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 48 від 26.05.1995 року. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 14 червня 1995 року вказаний Договір купівлі продажу нерухомого майна було зареєстровано БТІ зареєстрованим № 18538. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1999 році, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Миколаївському бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved