Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

18 жовтня 2023 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в особі голови Сергія Дергачова, звернувся до суду з позовом, в якому просить: - прийняти рішення про відібрання у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26 жовтня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року у справі закрите підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати свідка зі сторони позивача: [PERSON] , після чого дослідити письмові докази. 11 січня 2024 року відповідачка [PERSON] надала заяву, згідно якої вона не заперечує щодо задоволення позову про відібрання у неї дітей [PERSON] та [PERSON] . Справу просить розглянути за її відсутності. 11 січня 2024 року представник відповідача [PERSON] подала заяву, згідно якої, у зв`язку із визнання позову відповідачем, вона відмовляється від допиту у справі свідків, просить задовольнити позов і розглянути справу за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №208, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] і [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №164, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] . Державна реєстрація народження обох дітей проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 13 лютого 2020 року [PERSON] , [PERSON] взято на облік як дітей, що опинились у складних життєвих обставинах (накази Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради №170, №171). Співробітники Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради відвідували місце проживання [PERSON] , надавали роз`яснення щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , проводили обстеження умов проживання 29 січня 2020 року, 02 липня 2020 року, 04 січня 2021 року, 27 квітня 2021 року, 24 травня 2021 року, 24 листопада 2021 року, 21 липня 2023 року, 10 серпня 2023 року, 25 серпня 2023 року, 13 вересня 2023 року З 05 серпня 2022 року по 26 вересня 2023 року [PERSON] була притягнута до відповідальності за вчинення п`яти правопорушень, передбачених ст. 1732 КУпАП (Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) та одного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Також 13 вересня 2023 року співробітники Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради в черговий раз роз`яснювали [PERSON] і звертали її увагу на необхідність належного виконання батьківських обов`язків. Крім того, Службою (Управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради з`ясовувалась інформація щодо навчання та медичного обслуговування дітей [PERSON] і [PERSON] . Не зважаючи на такі заходи, [PERSON] зловживала алкогольними напоями, і не змінила свого відношення до виховання дітей. 16 жовтня 2023 року Служба (Управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини від 25.08.2023 року №15, дійшла Висновку про доцільність відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30березня 2007 року №3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пунктом 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 встановлено що, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Цією ж постановою визначено, що про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав. Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням викладених обставин, та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачки дітей [PERSON] та [PERSON] , що наразі, буде відповідати їх інтересам, адже [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, з метою захисту інтересів дітей та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити. Згідно ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1-3 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За положеннями ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, він згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в актуальному на час подання позову розмірі - 2684 гривні за 1 вимогу майнового характеру і 2684 гривні за 1 вимогу немайнового характеру, однак, оскільки [PERSON] визнала позов, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, з неї підлягає стягненню лише 50% від його розміру. На підставі викладеного,

Outcome: approved