Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 23 червня 2023 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] просить визначити місця проживання дитини малолітньої [PERSON] , [INFO] ,з матір`ю [PERSON] за адресою смт Пантаївка Олександрійського району Кіровоградської області; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме порядок періодичних побачень з дитини у присутності матері [PERSON] за її місцем проживання з урахуванням стану здоров`я дитини: щотижня кожної суботи та неділі з 10:00 по 13:00 годину у присутності матері [PERSON] за її місцем проживання; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї/четвертої ) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. В обґрунтування позову сторона позивача зазначає, що з 02.03.2021 по 02.06.2023 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Сторони не можуть порозумітися та добровільно визначити місце проживання їх дитини. При визначенні місця проживання дитини необхідно враховувати, що позивачка має постійне місце проживання, належні умови для проживання і виховання дитини та характеризуються з позитивної сторони. Крім того, батько дитини має право та обов`язок піклуватися про дитину, її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того з ким вона буде проживати. Оскільки відповідач характеризується як особа, яка схильна до вчинення правопорушень та веде аморальний спосіб життя, тому позивачка вважає за необхідне визначити спосіб участі відповідача у вихованні доньки [PERSON] , а саме порядок періодичних побачень з дитиною із можливості спільного відпочинку за місцем проживання матері, у її присутності, у такий спосіб, а саме кожної суботи та неділі з 10:00 години до 13:00 години. Відповідач жодної матеріальної допомоги у грошовій формі дитині не надає, у добровільному порядку аліменти на дитину не сплачує, що також спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Також представник позивача зазначив, що дитина має свій режим дня, тому найдоцільніший спосіб участі [PERSON] можливо визначити щосуботи та щонеділі з 10 до 13 години за місцем проживання матері. З 13 години у дитини режим сну та в подальшому дитина має проводити час із матір`ю. Крім того представник позивача зазначив, що [PERSON] неодноразово притягувався до відповідальності, в тому числі щодо домашнього насильства над позивачкою, а тому побачення з донькою можливі за місцем проживання доньки в присутності матері. Тому представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні з приводу позовних вимог заперечували частково, а саме не заперечують з приводу позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Однак щодо способу участі виховання дитини сторона відповідача зазначила, що відповідач [PERSON] проживає від позивачки з дитиною на відстані близько 200 км, а тому хотів мати більше часу зустрічатися із донькою хоча б до вечора щосуботи та неділі, а також додатково і в робочий день. Також відповідач зазначив, що хотів мати можливість забирати доньку до себе в смт Добровеличківку та проводити там із нею час разом з його родиною. Тому частково заперечував з приводу позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача служба у справах дітей Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання явку свого представника не забезпечили. Надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини підтримують у повному обсязі. Спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини та графік спілкування з нею залишити на розгляд суду. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28.06.2023 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2023 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 січня 2022 року, виданого Добровеличківським РВ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ( а.с.15). З довідки №96 від 03.05.2023, виданої виконавчим органом Добровеличківської селищної ради -Апарат ради, встановлено, що за період з 2022 рік та з початку 2023 року, жителька смтДобровеличківка [PERSON] до адміністративної відповідальності селищною радою не притягувалася. Компрометуючих матеріалів у відношенні [PERSON] до селищної ради не надходило ( а.с. 17). Відповідно до довідок №333 від 03.05.2023 та №374 від 24.05.2023, виданих Добровеличківським управлінням Новоукраїнської філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, з`ясовано, що [PERSON] була зареєстрована як безробітна в Новоукраїнській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 01.03.2021. Дата припинення реєстрації 09.03.2022. Дохід за період з 01.03.2021 по 09.03.2022 становить 29462,76 гривень ( а.с.18,19). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин №095 від 23.05.2023, з`ясовано, що [PERSON] психіатричні, у тому числі спричиненні вживанням психотропних речовин, протипоказань для виконання обов`язків опікуна над дитиною відсутні ( а.с. 20). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03.05.2023, з`ясовано, що [PERSON] отримувала доходи з УСЗН, Кіровоградського обласного центру зайнятості та УСЗН (а.с.21). Згідно з рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2023 у справі ЄУН 387/744/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 березня 2021 року у Добровеличківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 7 ( а.с. 22-23). Зі змісту листа в.о. начальника Добровеличківського ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) А.Литвиненка від 24.05.2023 №30.10-18/6715 з`ясовано, що у відділі на виконанні знаходяться виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER] про стягнення з [PERSON] адміністративного штрафу на користь держави у сумі 17000,00 грн та судового збору на користь держави в сумі 496,20 грн ( а.с. 24). Із заяви від 02.05.2023 [PERSON] адресованої голові Добровеличківської селищної ради, з`ясовано, що [PERSON] самовільно відлучив від матері дитину 01.05.2023 в приміщенні Добровеличківської селищної ради та зник у невідомому напрямку разом із дитиною (а.с. 26). З листа заступника селищного голови Добровеличківської селищної ради І. Височанської від 05.05.2023 №01-25/36/3 з`ясовано, що спеціалістами служби у справах дітей виконавчого органу Добровеличківської селищної ради-Апарату ради, центру надання соціальних послуг населенню Добровеличківської селищної ради, поліцейським громади сектору превенції Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області та інспектором СРПП ВП №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області було здійснено виїзд за місцем проживання [PERSON] [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання сім`ї. По прибуттю на місце з`ясовано, що [PERSON] вдома відсутній, про це повідомив його неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON] . Також він сказав, що батько з малолітньою [PERSON] поїхав на власному автомобілі у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідає ( а.с. 27). Згідно зі скаргою [PERSON] від 05.05.2023, адресованої голові Добровеличківської селищної ради, встановлено, що з 01.05.2023 до нинішнього часу дитина [PERSON] , 2022 року народження перебуває з батьком, який ризикує безпекою дочки, залишає без належного нагляду, тому просить здійснити усі достатні заходи спрямовані на перевірку умов проживання дитина та відібрати її у батька ( а.с. 28). З листа заступника селищного голови Добровеличківської селищної ради І. Височанської від 11.05.2023 №К-9 встановлено, що спеціалістами служби у справах дітей виконавчого органу Добровеличківської селищної ради-Апарату ради, центру надання соціальних послуг населенню Добровеличківської селищної ради, поліцейським громади сектору превенції Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області та інспектором СРПП ВП №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області 01,03 та 05 травня було здійснено виїзди за місцем проживання [PERSON] [ADDRESS] , однак під час усіх виїздів [PERSON] та дитина були відсутні за місцем фактичного проживання. Також спеціалістом у справах дітей 02.05.2023 було проведено телефонну розмову з [PERSON] , який під час розмови поводив себе зухвало, відмовлявся повідомити його місце перебування ( а.с. 29). Згідно з постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2022 справа №387/311/22, та інформації щодо розгляду справи №387/311/22, встановлено , що [PERSON] визнано винним за ст. 124 КпАП України ( а.с.33-34, 43). Згідно з вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2016 справа №387/459/16-к, та інформації щодо розгляду справи №387/459/16-к, з`ясовано, що [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України ( а.с.37-38, 45). З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2016 справа №387/924/16-ц, та інформації щодо розгляду справи №387/924/16-ц з`ясовано , що з [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди кошти в сумі 3407,03 грн та моральної шкоди в сумі 4000,00 грн ( а.с.37-38, 44). Згідно з постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2023 справа №387/885/23, та інформації щодо розгляду справи №387/885/23, з`ясовано, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КпАП України ( а.с.39, 42). Згідно з постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2022 справа №387/310/22, та інформації щодо розгляду справи №387/310/22, з`ясовано, що [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст.130 КпАП України ( а.с.34-41, 46). Відповідно до висновку Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 13.07.2023 №02-31/166/1, вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Спосіб участі батька дитини [PERSON] , у вихованні дитини та графік спілкування з нею залишити на розгляд суду ( а.с 59) . З акту обстеження умов проживання від 13.12.2023 з`ясовано, що головним спеціалістом служби у справах дітей Добровеличківської селищної ради Харченко А.О. та фахівцем з соціальної роботи ЦНСПН [PERSON] проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , жителя [ADDRESS] проживає у будинку, який взяли під виплату. У будинку чисто, тепло, є всі необхідні меблі та побутова техніка. [PERSON] є приватним підприємцем. У родини є дрова та продукти харчування. Для дитини створено дитячу кімнату, яка облаштована ліжком та столом. У сина [PERSON] , 2008 року народження є одяг, взуття, шкільне приладдя. [PERSON] є учнем 9 класу Добровеличківського ліцею "Інтелект" (а.с. 110). Згідно з інформацією ІАС "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" з`ясовано, що [PERSON] за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 18.07.2016. Також 25.03.2020 Маловисківським ВП ГУНП в Кіровоградської області [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Відповідно до ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.05.2020, кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 п.7 ст. 284 КПК України ( а.с.112). З наявної інформації за обліками ІП "Адмінпрактика" та "Єдиний облік" ІПНП України стосовно [PERSON] адмінпрактика: ВП №2 (смт Добровеличківка) постанова №БАД 84177 від 10.07.2023 за ч.4 ст.126 КпАП України, постанова №БАД 84177 від 10.07.2023 за ч.1 ст.121-1 КпАП України, постанова №БАД 84177 від 10.07.2023 за ч.1 ст.126 КпАП України, постанова №ААБ 3230 від 15.05.2023 за ч.1 ст.130 КпАП України, постанова №ВАВ 320999 від 11.05.2023 за ч.1 ст.173-2 КпАП України, постанова №ДПР 18 241217 від 09.05.2022 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с. 113-115). Зі змісту акту обстеження умов проживання від 15.12.2023 з`ясовано, що начальником служби у справах дітей, начальником юридичного відділу селищної ради, головним спеціалістом відділу освіти, культури, молоді та спорту селищної ради проведено обстеження умов проживання дитини за адресою [ADDRESS] , соціально-гігієнічний стан задовільний. У кімнатах є меблі, пральна машина, телевізор, комп`ютер, продукти харчування, миючі засоби. У дітей є одяг, взуття, іграшки, шкільне приладдя ( а.с. 118). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Отже як встановлено судом, позивачка [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, скарг на поведінку позивача у сільську раду не надходило. Суд також враховує і те, що дитина сторін проживає за місцем проживання позивача, а також відповідач на даний час не заперечує, щоб малолітня донька проживала разом із позивачкою. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, суд дійшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , так як це відповідає інтересам дитини. Водночас визначення місця проживання дитини з матір`ю по своїй суті не є розлученням батька з дитиною, оскільки батько має по відношенню до дитини такі ж особисті немайнові права і обов`язки як і мати і жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю необхідно задовольнити з огляду на те, що відповідач не заперечував з приводу цих позовних вимог. Щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною суд дійшов до таких висновків. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява №31111/04 від 07 грудня 2006 року). Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків , особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Суд також зазначає, що [PERSON] неодноразово здійснювала виклики та звернення до правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки [PERSON] , зокрема насильства в сім`ї. Отже встановлені судом обставини свідчать про наявність між батьками сталих неприязних відносин, зокрема, наявний спір щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Суд зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України (стаття 141 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша-третя статті 157 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України). Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, суд враховує, що дитині лише 2 роки та вона постійно проживає з матір`ю, що вказує на прив`язаність дитини саме до матері. Тому суд вважає, що спілкування з батьком [PERSON] до 5 років повинно відбуватися в присутності матері, щоб жодним чином психічно не травмувати дитину. Також суд враховує, що дитина має режим дня, на що вказував представник позивача, а тому спілкування батька з дитиною повинне відбуватися з дотриманням розпорядку дня дитини. Суд зазначає, що позивач проживає від відповідачки на досить значній відстані, а тому час спілкування з дитиною повинен бути достатнім та таким, що забезпечить реалізацію своїх батьківських прав відповідачу під час зустрічі з дитиною. Отже суд вважає за необхідне з врахуванням позиції сторін визначити спосіб участі батька у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: - щосуботи з 10:00 години до 19:00 години, щонеділі з 10:00 години до 13:00 години, з дотриманням розпорядку дня дитини у присутності матері [PERSON] , до досягнення дитиною п`яти років. Після досягнення дитиною п`яти років без присутності матері [PERSON] , у місцях, які відповідають вікові дитини, а також в інші дні та часи за згодою між батьками. Суд зазначає, що [PERSON] в судовому засіданні наполягав, що він бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, отже право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом. Суд констатує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Суд вважає, що визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання своїх обов`язків, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Верховний Суд в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 607/2272/22 зазначив, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому, відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Отже, суд, враховуючи фактичні обставини справи, зокрема поведінку батька, спрямовану на участь у вихованні і житті доньки, вік дитини доходить до висновку про необхідність визначення способу участі у вихованні дитини у вигляді систематичних побачень. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом приймаються до уваги такі обставини справи. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами ч.1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої доньки у визначеному позивачем розмірі. Також відповідач щодо стягнення з нього аліментів не заперечував. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що позивачка, на утриманні якого знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення аліментів, а відповідач, який має виконувати свій батьківський обов`язок, зобов`язаний їх сплачувати. Отже, позовна вимога про стягнення аліментів є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача . На підставі викладеного, та

Outcome: partial