Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про поділ житлового будинку в натурі між власниками, в якому просить виділити належну [PERSON] в натурі частку 1/2 із домоволодіння [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності і визнати право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 37,7 м.кв, житловою 16 м.кв. допоміжною 21,7 м.кв., як на самостійний об`єкт нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку та складається з приміщень: коридор 2-1 площею 2,9 м.кв.; коридор 2-2 площею 6,1 м.кв.; кухня 2-3 площею 12,7 м.кв.; жила кімната 2-4 площею 16 м.кв.; з господарських будівель: сарай позначений літер. «Е» площею 16,1 м.кв.; літня кухня позначена літер. «Д-1» площею 32,7 м.кв; тамбур до літньої кухні позначений літер «д-1» площею 6,6 м.кв.; колодязь позначений літер. «Л»; вбиральня позначена літер. «І»; огорожа №1; огорожа № 2 та припинити право спільної часткової власності на 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що позивач, [PERSON] , є власником 1/2 частини домоволодінні [ADDRESS] , на підставі: Свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 02.09.2008 року в розмірі 3/8 частини; Договору дарування від 20.06.2013 року, посвідчених Самсонюк O.A., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 994, в розмірі 1/8 частини. Власником 1/2 частини цього ж домоволодіння була [PERSON] підставі договору дарування від 31.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Торкуновою Т.А. Рішенням Рівненського міського суду від 08 червня 2010 року вже здійснювався поділ в натурі житлового будинку та господарських будівель між співвласниками, а саме: між позивачем [PERSON] (власність 3/8 частки) спільно з [PERSON] (власність 1/8 частки) власниками загальної 1/2 частки домоволодіння та [PERSON] власником 1/2 частки. На підставі, вказаного вище рішення Рівненського міського суду, [PERSON] в 2019 році звернулася до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради і здійснила реєстрацію своєї частини будинку, як самостійний об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 18336640561 за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] вказана відповідачем у даній справі на підставі того, що її самостійний об`єкт нерухомого майна, це частина домоволодіння [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] свою частку 1/8 домоволодіння подарувала позивачу. Договір дарування від 20.06.2013 року, посвідчений Самсонюк O.A., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 994, в розмірі 1/8 частини. З вказаним рішенням Рівненського міського суду від 08.06.2010 року позивач теж в 2023 році звернулася до Департаменту цифрової трансформації та забезпечення адміністративних послуг Рівненської міської ради і просила зареєструвати за позивачем її частку 1/2 домоволодіння як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна. Однак в позивача документи не прийняли по причині того, що у заявленому рішенні суду справа №2-5114/10 від 08.06.2010 року - виділяють у власність двом співвласникам в натурі належних на праві власності 1/2 частину домоволодіння. Однак, один із них в 2013 році - свою частку вже відчужив». Зазначає, що в нотаріуса позивач теж не може укласти договір про виділ частки в окремий об`єкт нерухомого майна так як цей договір двосторонній, а другої сторони вже не має тобто відсутній співвласник, який би мав теж частку в домоволодінні. В зв`язку з тим, що не проведено поділ будинку в натурі на окремі частки та не визначено поштову адресу, виникає цілий ряд питань, таких як доставка поштової кореспонденції, неможливість проведення реєстрації місця проживання родичів позивача частині будинку без згоди відповідача. 21.11.2023 року від представника третьої особи без самостійних вимог: Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надійшли письмові пояснення в яких зазначають, що [PERSON] 11.10.2023 звернулась до Департаменту із заявою про вчинення реєстраційних дій на підставі заочного рішення Рівненського міського Рівненської області № 2-5114/10 від 08.06.2010, яким суд вирішив позовну заяву [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Департаменту Бережнюк М.Б., розглянула документи, які були подані [PERSON] для вчинення реєстраційних дій, встановила наявність обставин, які слугували підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: у заявленому судовому рішенні суд виділив у власність двом співвласникам в натурі належних їм на праві власності 1/2 частину домоволодіння. Однак, один із них в 2013 році свою частку відчужив. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону № 1952-VI передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Отже, реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюються на підставі судового рішення, у резолютивній частині якого чітко зазначено реєстраційну дію, яку необхідно вчинити, і об`єкт нерухомого майна щодо якого така дія вчиняється, та можуть бути вчинені суб`єктами державної реєстр визначеними частиною 1 статті 10 Закону № 1952-VІ. З огляду на наведене слідує, що за наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про поділ житлового будинку в натурі між власниками, по цій справі суб`єкт державної реєстрації здійснить державну реєстрацію прав. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити з підстав у ньому вказаних. Також просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судові засідання призначені на 23.11.2023р, 12.12.2023р, 09.01.2024р не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , є власником 1/2 частини домоволодінні [ADDRESS] , на підставі: Свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 02.09.2008 року в розмірі 3/8 частини; Договору дарування від 20.06.2013 року, посвідчених Самсонюк O.A., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 994, в розмірі 1/8 частини. Власником 1/2 частини цього ж домоволодіння була [PERSON] підставі договору дарування від 31.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусам Торкуновою Т.А. Рішенням Рівненського міського суду від 08 червня 2010 року у справі №2-5114/10 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] задоволено. Вирішено поділити домоволодіння [ADDRESS] в натурі між власниками, а саме: виділити у власність [PERSON] та [PERSON] натурі належних їм праві власності 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] саме позначеним на плані житлового будинку «А-1» в технічному паспорті коридор 2-1 площею 2,9 м.кв., коридор 2-2 площею 6,1 м.кв., кухню 2-3 площею 11,4 м.кв., жилу кімнату 2-4 площею 16 м.кв. Всього житлова площа 16 м.кв., допоміжна площа 20,4 м.кв., загальна площа 36,4 м.кв. та надвірними будівлями, а саме: сарай позначений літерою «Е» площею 16,1 м.кв., літню кухню позначену літерою «Д-1» площею 32,7 м.кв., тамбур до літньої кухні позначений літерою «д-1» площею 6,6 м.кв., колодязь позначений літерою «Л», вбиральню позначену літерою «І» площею 1 м.кв. Виділити у власність [PERSON] в натурі належних їй на праві власності 1 частини домоволодіння [ADDRESS] , а саме позначеними на плані житлового будинку «А-1» в технічному паспорті: веранду 1-1 площею 8,9 м.кв., жилу кімнату 1 площею 11,4 м.кв., жилу кімнату 1-3 площею 10,8 м.кв., жилу кімнату 1-4 площею 13 м.кв. Всього площа 35,2 м.кв., допоміжна площа 8,9 м.кв., загальна площа 44,1 м.кв. та надвірними будівлями, а саме: літня кухня позначеною в техпаспорті літерою, «6-1», площею 16,3 м.кв. погріб позначений в техпаспорті літерою «Ж», площею 14,8 м.кв., колодязь позначений в техпаспорті літерою «К», вбиральню позначену в техпаспорті літерою «З». Згідно Договору дарування від 20.06.2013 року, посвідчений Самсонюк O.A., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний № 994, [PERSON] свою частку 1/8 домоволодіння по [ADDRESS] подарувала [PERSON] . Наказом №65 від 09.05.2017 року Управління містобудування та архітектури частині житлового будинку яка належить позивачу [PERSON] було присвоєну поштову адресу [ADDRESS] . Рішенням про відмову в проведенні реєстрації №69780200 від 17.10.2023 р. заявнику відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що у заявленому рішенні суду справа №2-5114/10 від 08.06.2010 року - виділяють у власність двом співвласникам в натурі належних на праві власності 1/2 частину домоволодіння. Однак, один із них в 2013 році - свою частку вже відчужив. Згідно технічного паспорту від 08.08.2017 року на садибний індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] , частка [PERSON] в домоволодінні складається з приміщень: коридор 2-1 площею 2,9 м.кв.; коридор 2-2 площею 6,1 м.кв.; кухня 2-3 площею 12,7 м.кв.; жила кімната 2-4 площею 16 м.кв. Всього: житлова площа 16 м.кв; допоміжна площа 21,7 м.кв; загальна площа 37,7м.кв. Також у власності позивача перебуває: сарай позначений літер «Е» площею 16,1 м.кв; літня кухня позначена літер. «Д-1» площею 32,7 м.кв; тамбур до літньої кухні позначений літер «д-1» площею 6,6 м.кв.; колодязь позначений літер. «Л» вбиральня позначена літер. «І», огорожа №1, огорожа № 2. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи,яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься у статті 321 ЦК України. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно до ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 (провадження №61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене внатурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ"та "виділ" не є тотожними. При поділі майна, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведе не уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 08 червня 2010 року у справі № 25114/10 такий поділ домоволодіння, який вказано в позовній заяві можливий. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved