Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

09.10.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити додатковий строк в два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що з 2020 року вона працювала за кордоном. Позивачка вказує, що знала, що на її ім`я складався заповіт, однак не була впевнена, що він не був скасований, оскільки померла проживала разом із відповідачкою. Остання не повідомляла позивачку, що їх мати померла. На поховання [PERSON] була відсутня. В судове засідання позивач не з`явилася, свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Якимчук О.М. Представник позивача адвокат Якимчук О.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Суду пояснила, що померла мати [PERSON] з 2019 року проживала з нею та до моменту смерті. Вона за нею піклувалася та поховала. До 2019 року мати проживала короткий час з позивачкою, тоді і був оформлений заповіт. Позивач знала про заповіт, складений на її ім`я в частині спадкування земельної ділянки. Також позивач була повідомлена про смерть матері, однак не побажала приїхати на поховання. Суду пояснила, що позивач часто приїжджає в Україну і в неї не було жодних перешкод подати заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Не вважає, що позивач пропустила строк з поважних причин, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв до суду не надав. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні дані. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим повторно 03.05.2023 року Корецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 20.01.1979 року, Іващуківською сільською радою Червоноармійського району, [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю зазначено [PERSON] (а.с. 8). Зі свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 26.12.2003 року, Бронниківською сільською радою Рівненського району Рівненської області, 26.12.2003 року, [PERSON] одружилась з [PERSON] , актовий запис №11 та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19.09.1997 року, актовий запис №61 складений відділом РАГС Радивилівського району Рівненської області та повернуто прізвище [PERSON] . З повідомлення Приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчука В.І. №93-01/16 від 10.03.2023 року встановлено, що [PERSON] було повідомлено про те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно заповіту від 12.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 42 встановлено, що [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] земельну ділянку розміром 2,68 га, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ 232040, кадастровий номер 56:258:834:00:05:003:0028 (а.с. 11). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69387298 виданої 06.07.2022 року у зв`язку з заведенням спадкової справи встановлено, що заповіт від 12.09.2017 року за №42 є чинним. Згідно заяви № 264-22 від 06.07.2022 року встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Гордійчука В.І про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №138/2022. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 03.10.2023 року приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Гордійчуком В.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що [PERSON] звернулась з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] та їй було відмовлено у видачі у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі.\~\~Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача, щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку, та доведення поважності причин пропуску строку. Як встановлено судом, [PERSON] не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву, про прийняття спадщини, а на підставі статті 1272 ЦК України звернулася до суду із позовом, про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що з 2020р. працювала за кордоном, а також не була впевнена, що заповіт на її ім`я не був скасований. Проте, суд вважає, що [PERSON] не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини, адже, заява могла бути подана шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори. Крім цього, з наданої копії закордонного паспорту вбачається, що позивач в`їжджала в Україну вже після смерті матері, а саме [INFO] . У позовній заяві [PERSON] не зазначає обґрунтованих підстав, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а також, беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивач, та її представник, не довели існування об`єктивних перешкод для прийняття [PERSON] спадщини, а отже, не довели, що пропуск строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин. Тому, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed