Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 21.05.2005. В обгрунтування позову вказав, що з 21.05.2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу маюсь неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини остаточно припинені, вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим, таким, що суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2023 відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] не погодилася з пред`явленим позовом, подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачеві в повному обсязі, оскільки, на її думку, є всі шанси для збереження родини. Просила надати подружжю строк для примирення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2023 заяву відповідача задоволено частково та, враховуючи перебування справи в провадженні суду з вересня 2023 року, встановлено сторонам строк для примирення терміном 1 (один) місяць, тобто до 15.01.2024. Ухвалою Зміївського районнорго суду Харківської області від 15.01.2024 відновлено провадження по справі та призначено судове засідання, в яке викликано учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Наполягав на задоволенні позовних вимог, просив їх задовольнити, та стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач надала суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без її участі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2\~ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень\~статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 травня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивльного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №51 від 21.05.2005, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2005 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 30.05.2008 (а.с.6). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач в поданих суду заявах наполягав на задоволенні позовних вимог, вказавши, що не має наміру зберігати сім`ю. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову Відповідно до ч.3\~ст.109 Сімейного кодексу України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не бажає продовження шлюбних відносин, і заперечення відповідача проти шлюбу є фактично примушуванням до шлюбу. Враховуючи цю обставину, суд вважає, що навіть наявність спільної неповнолітньої дитини не може бути підставою для примусу позивача до відновлення відносин, які він зберігати не має наміру, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за необхідне після розірвання\~шлюбу залишити сторонам шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved