Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2023 року позивач звернувся до Світловодського міськрайонного суду з позовною заявою про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні власністю вбудованого приміщення кафе-магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником вбудованого приміщення за адресою: [ADDRESS] та користувачем підвальної комори, закріпленої за квартирою [ADDRESS] . У вбудованому приміщенні розташований кафе-магазин « [INFO] ». 02.12.2022 позивач дізнався, що відповідач зламав замок на вхідних дверях до кафе-магазину та самовільно користується вказаним приміщенням, при цьому не сплачує за комунальні послуги. Крім того, позивач не має доступу до своєї власності. З огляду на викладене, з підстав ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги. (а.с. 1-4) \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності нерухомого майна, справу призначено до підготовчого розгляду на 21 червня 2023 року. \~ \~ \~ \~15 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що на підтвердження обставин чинення перешкод відповідачем позивачу у користуванні його власністю, позивачем не надано жодного доказу, тобто викладені обставини є припущенням з боку позивача. Зауважує, що долучений до позовної заяви договір дарування об`єкта нерухомості, відносно якого позивач просить не чинити перешкоди у користуванні, не містить такої назви як кафе-магазин « [INFO] ». Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові. Також, за результатами розгляду справи просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 8100 грн. (а.с. 25-27) \~ \~ \~ \~20 червня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наполягає на задоволенні позовних вимог. Вказує, що з приводу самовільного зайняття відповідачем, належного йому вбудованого приміщення, звертався з заявами до ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області. Належність комори у підвальному приміщенні позивачу підтверджується правом власності на квартиру [ADDRESS] , виходячи зі змісту ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вважає, що відповідач вчинив самоправство, що підтвердять свідки в судовому засіданні. (а.с. 39-44) \~ \~ \~ \~27 червня 2023 року від представника відповідача надішли заперечення. Згідно яких, представник зауважує, що звернення позивача до поліції не є належним і допустимим доказом вини відповідача у вчиненні будь-якого правопорушення. Крім того, позовні вимоги стосуються вбудованого приміщення кафе-магазину, а не комори, щодо якої викладені обставини у відповіді на відзив. Будь-яких доказів, на підтвердження викладених обставин позивачем не надано, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. (а.с.75-76) \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20 липня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. \~ \~ \~ \~Ухвалою суд від 20 липня 2023 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, призначено судовий розгляд на 10 серпня 2023 року. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду засвідчила, що проживає в будинку [ADDRESS] . Вона має довіреність від позивача та ключі від вхідних дверей до вбудованого приміщення кафе-магазину. У 2022 році не змогла потрапити до приміщення кафе-магазину, оскільки вхід був заблокований, про що повідомила у телефонній розмові позивачу. Їй відомо, що мешканці даного будинку зірвали замок на вхідних дверях до вбудованого приміщення, яке налужить позивачу та використовують його в якості укриття. Особисто вона не бачила, щоб відповідач [PERSON] зривав замок на вхідних дверях приміщення та забивав їх, а також, щоб він користувався даним приміщенням. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що знайомий із позивачем більше десяти років, з часу коли встановлював вхідні двері до аварійного виходу з вбудованого приміщення по [ADDRESS] . У 2022 році йому зателефонував позивач з проханням відремонтувати вхідні двері аварійного виходу, оскільки вони були вирвані. Відразу не зміг потрапити до приміщення, оскільки вхідні двері були заблоковані зсередини. Вдруге прийшов до приміщення, вхідні двері були відчинені, тому відремонтував двері аварійного виходу і пішов. Хто саме вибив двері і змінив замки йому не відомо. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду засвідчила, що являється старшою по будинку [ADDRESS] . До підвального приміщення завжди був вільний доступ, тому замки на вхідних дверях ніхто з мешканців будинку не зривав. У підвальному приміщенні розташовані господарські кімнати власників квартир цього будинку, до них є вільний доступ. Свідком здійснення [PERSON] будь-яких перешкод [PERSON] у користуванні кафе-магазином « [INFO] » вона не була. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду засвідчила, що являється власником квартири [ADDRESS] . Зазначила, що вхід про підвального приміщення є вільним, оскільки мешканці будинку використовують його як укриття. Не бачила, щоб [PERSON] чинив перешкоди [PERSON] у користуванні його кафе-магазином « [INFO] ». \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду засвідчила, що проживає в квартирі [ADDRESS] . Вхід до приміщення підвалу є вільним, оскільки двері до вказаного приміщення встановлювали за кошти мешканців будинку. Відповідач живе по сусідству в квартирі [ADDRESS] , вона не була свідком того, щоб він чинив перешкоди позивачу у користуванні його кафе-магазином « [INFO] ». \~ \~ \~ \~Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] являється власником вбудованого приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07 серпня 2001 року. ( а.с. 6, 7) \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с. 45) \~ \~ \~ \~Згідно з копією талона-повідомлення Єдиного обліку № 4124, 11 червня 2022 року позивач звернувся до ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що в період часу з 28.02.2022 по 11.06.2022 невідома особа, таємно, шляхом пошкодження вхідних дерев`яних дверей проникла до приміщення кафе-магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , звідки викрала: монітор, стіл та 4 стільця (дерев`яні), інші речі встановлюються. В ході огляду місця події проводилося фотографування, нічого не вилучено. Проводиться перевірка.(а.с. 136) \~ \~ \~ \~Відповідно до копії талона-повідомлення Єдиного обліку № 284, позивач 13 січня 2023 року звернувся до ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що в [ADDRESS] , знаходиться зачинене кафе « [INFO] », в лютому 2022 року він надав згоду на вільний доступ до приміщення в якості укриття. Наразі йому повідомили, що даним приміщенням користується [PERSON] . Проводиться перевірка. (а.с.135) \~ \~ \~ \~Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. \~ \~ \~ \~За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. \~ \~ \~ \~Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, у тому числі усунення перешкод у користуванні майном. \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. \~ \~ \~ \~Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що позивач є власником вбудованого приміщення за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. \~ \~ \~ \~Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений.\~Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. \~ \~ \~ \~Аналіз наведених норм свідчить про те, що\~підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу.\~Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.\~Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. \~ \~ \~ \~Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення\~про її порушене право та/або охоронюваний інтерес\~та спосіб його захисту. \~ \~ \~ \~У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. \~ \~ \~ \~Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачем не доведено наявність порушеного права власності, яке полягає у здійсненні йому відповідачем перешкод у користуванні вбудованого приміщення кафе-магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , яке підлягає судовому захисту у спосіб, зазначений у позовних вимогах. Факт звернення позивача до органів поліції з заявою про вчинене відповідачем кримінальне правопорушення жодним чином не підтверджує створення останнім перешкод у здійсненні позивачем правомочностей щодо його нерухомого майна. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~У зв`язку з чим, понесені витрати позивача у виді суми сплаченого судового збору, суд відносить за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~Представником відповідача до закінчення розгляду справи подано клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8100 грн. (а.с. 128-129) При вирішенні клопотання суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. \~ \~ \~ \~Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). \~ \~ \~ \~Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у\~справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04)\~зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у\~справі № 755/9215/15-ц\~(постанова від 19.02.2020). \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених відповідачем витрат про надання професійної правничої допомоги представником відповідача долучено: договір від 01.06.2023 (а.с. 67-68), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 31), Акт виконання робіт від 19.01.2024 (а.с. 130), квитанція про сплату відповідачем адвокату 8100 грн. згідно договору. (а.с. 131) \~ \~ \~ \~Суд вважає, що заявниками надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, оскільки суд відмовив у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved