Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2515 від 24.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 33913,23 грн. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на відсутність правових підстав у нотаріуса на його вчинення. В обґрунтування вимог посилається на те, що в неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал», а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості та прострочення виконання зобов`язань. Ухвалою суду від 21 серпня 2023року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В. надати суду належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2515 від 24.02.2021; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецьку О. О. надати суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису № 2515, вчиненого 24.02.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 33913,23 грн. у виконавчому провадженні № 64785185. Ухвалою суду від 21 серпня 2023року забезпечено позов, шляхом зупинення примусового стягнення на підставі виконавчого напису № 2515, вчиненого 24.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 33913,23 грн., у виконавчому провадженні № 64785185, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О. О. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому\~статтею 128 ЦПК України. У своїй заяві представник позивача просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача заявлено клопотання про відмову позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу з тих підстав, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату. Інші цчасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвала суду від 21 серпня 2023 року третіми особами не виконана в частині витребування доказів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчий напис, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті\~документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). У даній справі, з постанови про відкриття виконавчого провадження, вбачається, що конаюче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 2515 від 24.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 33913,23 грн. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначила, що «вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої\~статті 42 Закону України «Про нотаріат»\~і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Позивач [PERSON] у тексті позову посилається на відсутність підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису у зв`язку з тим, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості та самого факту її виникнення, однак належних та допустимих доказів на спростування зазначеного не надала (контррозрахунку, копій квитанцій про погашення договору, рішення суду про визнання договору недійсним, тощо). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19), а також Верховним Судом у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20). Так, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує також висновки й мотиви Верховного Суду, викладені у постанові від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20 (провадження № 61-12141св21) та встановивши\~відсутність належних та допустимих доказів направлення позивачу та отримання нею вимоги про усунення порушень за договором, дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за договором позики грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме\~боржник не була повідомлена про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При поданні відзиву на позовну заяву, відповідачем суду не надано вказаних доказів безспірності грошового зобов`язання позивача перед позивачем. При ухваленні рішення суд також бере до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), відповідно до якої «вчиняючи спірний виконавчий напис приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, відповідно до якої у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При поданні відзиву на позовну заяву доказів на спростування вищезазначеного відповідачем до суду не надано. Згідно частин сьомої, восьмої\~статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 21 серпня 2023 протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. При звернені до суду позивачем не заявлено вимоги про компенсацію відповідачем судових витрат на правничу допомогу, не надано доказів їх понесення, тому клопотання відповідача про відмову у їх стягненні є передчасним та по суті судом не розглядається. При ухваленні даного рішення суд вирішує питання про судові витрати, пов`язані виключно зі сплатою судового збору. Згідно частини 1\~статті 141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень\~статті 141 ЦПК України\~вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн., сплачений нею за подання позовної заяви та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved