Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 липня 2001 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають шістьох спільних дітей. Сімейне життя розладилося, зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, з лютого 2022 року подружжя не підтримує шлюбних стосунків, а тому позивач просить суд розірвати шлюб. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2023 року позовну заяву передано в провадження судді Шаповалової К.В. Згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», які надійшли до суду 08 вересня 2023 року, позивач та відповідач були зняті з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яка вказана у позовній заяві, одночасно 11 липня 2019 року. Інформація про реєстрацію місця проживання сторін за іншою адресою на території України у Єдиному демографічному реєстрі відсутня. У період часу з 1 по 14 вересня 2023 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року було витребувано інформацію від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин [PERSON] та [PERSON] державного кордону у період з 1 січня 2013 року по дату надання відповіді на запит суду. На виконання вимог зазначеної ухвали суду, 21 вересня 2023 року до суду від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 2021 року о 08:43:37 год. здійснили виїзд з території України напрямком 458 Київ-Стамбул. Інформації щодо подальшого перетину кордону України вказаними громадянами України, у відповідної служби відсутня. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року справу було передано до Верховного Суду для визначення підсудності. Ухвалою Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року було відмовлено у визначенні підсудності зазначеної справи, а матеріали справи повернуто до суду першої інстанції. 07 листопада 2023 року справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва. Фактично справа була повернута судді 14 листопада 2023 року. Ухвалою від 15 листопада 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 грудня 2023 року на 09:30 год. Судове засідання призначене на 11 грудня 2023 року було відкладено на 11 січня 2024 року для повторного виклику учасників справи. У судове засідання призначене на 11 грудня 2024 року сторони не з`явилися, у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, у якій також зазначено, що позовні вимоги він підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, процесуальні документи, копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу на адресу її останнього відомого місця реєстрації: [ADDRESS] , однак поверталися до суду без вручення з відмітками "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що 22 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.3) Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 5097, серія [NUMBER] (а.с.13); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 612, серія [NUMBER] (а.с.14); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2007, серія [NUMBER] (а.с.15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом охорони здоров`я та психічної гігієни м. Нью-Йорк (Сполучені Штати Америки) 15 березня 2013 року, реєстраційний номер [NUMBER] , штрих код Q00810558 (а.с.18,22); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2587, серія [NUMBER] (а.с.25). Позивач у позовній заяві, зазначає, що сімейного життя сторони не ведуть з лютого 2022 року, шлюбних стосунків не підтримують, збереження шлюбу є неможливим. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересам, фактично сім`я припинила своє існування. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved