Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить розірвати шлюб, який зареєстровано 08.12.1999 року в Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради між нею та відповідачем [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача 08.12.1999 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які наразі є повнолітніми. Спільне життя сторін не склалось, протягом останніх двох років їх стосунки постійно погіршувались, з липня 2022 року вони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вони мають несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводить до постійного непорозуміння та сварок. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить строк на примирення не надавати. Спір з приводу спільного майна відсутні \~ \~ \~ \~. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 02.11.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд без їх участі. При цьому, позивач у своїй заяві зазначила, що наполягає на свої вимогах, а відповідач, - що не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , 08.12.1999 року в Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України,Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не подав, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved