Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у листопаді 2023 року звернулося до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] 19.08.2021 був укладений Кредитний договір № 2263860, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, указаний при вході до особистого кабінету. На підставі Договору факторингу № 27062022, укладеного 27.06.2022 позивачем та ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22450 грн., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15450,00 грн. боргу за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, тобто з 27.06.2022 позивачем не здійснювались нарахування штрафних санкцій. Незважаючи на повідомлення відповідачка не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора. Крім того, між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 215423846 від 02.09.2021 року. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 215423846. За умовами Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 указаний Договір Факторингу був викладений у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 158 від 02.11.2021 року до Договору факторингу від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 215423846. На підставі\~Договору факторингу\~№ 20102022,\~укладеного 20.10.2022\~позивачем та\~ТОВ «Таліон\~Плюс»,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідачки в сумі 15923,25 грн., з яких 3750 грн. сума заборгованості по основному боргу, 12173,25 грн. сума заборгованості за відсотками. Незважаючи на повідомлення про передачу права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості за указаним кредитним договором. Позивачем не нараховувались штрафні санкції з моменту набуття права грошової вимоги за указаним кредитним договорами. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути із відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами №2263860, № 215423846 у загальному розмірі 38373,25 грн. Ухвалою суду від 05.12.2024 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 04.01.2024 року судовий розгляд цивільної справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення (а.с.62). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідачки не надійшло заяви про розгляд справи без її участі, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані\~\~в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається\~\~ в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом установлено, що 02.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №215423846, за яким кредитодавець надає позичальнику Кредит на суму 3750,00 грн. Перший транш в сумі 3750 грн має бути повернуто до 02.10.2021. Кредитна лінія надається строком на 30 днів (Дисконтний період) з дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до п. 1.9.3 договору якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому пунктом 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98 процентів на день від суми кредиту за кожний день користування ним. Невід?ємною частиною до цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору (п. 4.1). Договір підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора (а.с. 30-33). Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Договір надано в редакції Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, яка підписана до підписання 02.09.2021 [PERSON] з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Договору кредитної лінії № 215423846 справи. Реєстру права вимоги або витягу з нього, підписання яких відповідно до пункту 4.1 Договору факторингу засвідчують передачу Права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» суду не надано (а.с.34-36). 20.10.2022 Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу №20102022. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 2 Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача перейшло право вимоги, у тому числі, до [PERSON] за кредитним договором №215423846 на суму 15923,25 грн., у тому числі 3750 грн. основний борг, 12173,25 грн. відсотки (а.с. 37-40). Відносно позовної вимоги про стягнення боргу за договором, який був укладений відповідачем з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд зазначає таке. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що він є кредитором за кредитним договором від 02.09.2021, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, оскільки первісним кредитором було відступлено право вимоги за цим договором на користь ТОВ «Таліон Плюс», а згодом ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги позивачу. На підтвердження вказаної обставини позивачем надано суду Додаткову № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до умов якого відступлено фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Проте реєстрів прав вимоги або витягів з них суду не надано. Відповідно до частини 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимог наведеної норми позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс». Позивачем не заявлялось клопотання щодо витребування у сторін договору факторингу від 28.11.2018, копій реєстрів прав вимоги, складання та підписання яких передбачено пунктами 2.1, 4.1 вказаного договору факторингу та які б могли підтвердити факт відступлення права вимоги до відповідача. Частиною 7\~статті 81 ЦПК України\~передбачено заборону суду самостійно, з власної ініціативи, збирати докази, що стосуються предмета спору, крім випадку, коли він має сумніви у добросовісності у здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав. Таких сумнівів у даному випадку суд не має. Відтак, позивачем не надано доказів, що ТОВ «Таліон Плюс» було кредитором за договором №215423846, укладеним зі [PERSON] , відступаючи право вимоги за цим договором позивачу. Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 02.09.2021, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, не можна вважати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» належним позивачем у справі. Тому вимоги про стягнення боргу за цим договором задоволенню не підлягають. Крім того, судом установлено, що відповідачкою [PERSON] також 19.08.2021 був укладений Договір № 2263860 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.9-15, 16-17). Указаний договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами пунктів 1.2, 1.3 указаного Договору відповідачка отримала кредит в сумі 7000 грн. на строк 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у Розділі 4 цього Договору. Пунктом 1.4 Договору визначено тип процентної ставки як фіксована: стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору. Згідно з п.1.4.2 укладеного між сторонами договору знижена процентна ставка\~становить\~0,57% в день та застосовується відповідно до умов, які наведено у зазначеному пункті. Розділом 4 Договору № 2263860 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.08.2021 передбачено порядок продовження строку користування кредитом та автопролонганція. Між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» 27.06.2022 був укладений Договір факторингу №27062022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язане передати ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в розпорядження за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити позивачу права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 19-20, 21). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2263860 в розмірі 22450 грн. (7000 грн. борг за основною сумою та 15450 грн. заборгованості за відсотками) (а.с.22). [PERSON] не надала доказів виконання зобов`язання за укладеним з ТОВ «Лінеура» Договором №2263860 від 19.08.2021, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Кредитним договором №2263860 від 19.08.2021 року на загальну суму 22450 грн., задовольнивши в цій частині вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 22450 грн. 00 коп., тобто на 58,5 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1570 грн. 14 коп. (2684,00 грн. х 58,5 %) судового збору.

Outcome: partial