Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Керівник Баштанської окружної прокуратури Верцюх В.В. в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до [PERSON] , про витребування земельної ділянки з кадастровим номером: 4823685700:10:000:0121, площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Баштанською окружною прокуратурою виявлені порушення вимог законодавства при розпорядженні Казанківською селищною радою земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Баштанського району Миколаївської області. Встановлено, що рішенням 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 за № 498/14 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Троїцько-Сафонівської сільської ради Миколаївської області від 18.09.2015 за № 226/34 вже отримував у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015, номер запису - 11564929. Таким чином, [PERSON] використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Тобто, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Казанківської селищної ради не зазначив про те, що він раніше отримував земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.У свою чергу, розглядаючи заяву про затвердження проекту із землеустрою по суті, Казанківською селищною радою не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заяві, не перевірено, зокрема, факт використання [PERSON] свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121) незаконно вибула із земель комунальної власності. На підставі вказаного рішення державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області 18.11.2021 здійснено запис № 45245574 про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121). Таким чином, рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 за № 498/14 не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, а тому є незаконним. Казанківська селищна рада приймаючи рішення щодо передачі у власність спірної земельної ділянки, в порушення вимог законодавства, діяла не в інтересах територіальної громади, тож спірна земельна ділянка вибула з володіння громади не з її волі іншим шляхом. Отже, вибуття спірної земельної ділянки відбулось поза волею територіальної громади як її власника (подібну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 03.08.2022 у справі № 130/1017/20, від 01.09.2020 у справі №700/460/17 та від 04.11.2020 у справі №363/2301/17). Як зазначено вище, [PERSON] незаконно заволодів спірною ділянкою, повторно використавши всупереч закону право з перевищенням норм на безоплатну приватизацію земель по одному й тому ж виду. Відповідно спірна ділянка має бути витребувана у відповідача на підставі ст. 387 ЦК України. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 07.06.2023 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121 становить 53802,29 грн. У той же час, відчуження земель із порушенням вимог чинного законодавства не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження територіальної громади земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні [PERSON] спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон набув право власності на неї. Отже, правовідносини щодо набуття та використання земель становлять суспільний інтерес, а незаконність при їх відчуженні такому суспільному інтересу не відповідає. В даному випадку спірна земельна ділянка набута внаслідок очевидно незаконних дій, оскільки повторне безоплатне отримання [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності є неможливим. Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, втручання держави у право власності [PERSON] є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Таким чином, на даний час, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Казанківська селищна рада, яка має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель сільськогосподарського призначення. З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді 19.05.2023 Баштанською окружною прокуратурою на адресу Казанківської селищної ради направлено запит, в якому повідомлено про порушення вимог земельного законодавства під час отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та необхідність вжиття заходів щодо усунення порушень земельного законодавства.Казанківська селищна рада у своєму листі від 30.05.2023 зазначила, що не зверталась з позовом до суду щодо усунення порушень вимог законодавства під час незаконного виділення у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, Казанківська селищна рада не заперечує щодо представництва Баштанською окружною прокуратурою інтересів держави у суді. Отже, прокурором вказано уповноваженому на захист інтересів держави органу про наявні порушення законодавства та необхідність судового захисту інтересів держави, натомість позивачем чітко повідомлено про відсутність наміру самостійно звернутись за захистом порушених інтересів держави до суду. Сам факт незвернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.Отже, за наявності підстав, що були очевидні (внаслідок загальнодоступності правових норм і поінформування про обставину порушення вимог закону) та повноважень на звернення до суду уповноваженим суб`єктом - Казанківською селищною радою - не вжито заходів до забезпечення судового захисту порушених інтересів держави, що свідчить про пасивну поведінку, має своїм наслідком нездійснення захисту інтересів держави у суді та є підставою для представництва прокурором інтересів держави. Спори, що виникають із земельних відносин, згідно зі статтею 19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. З огляду на склад сторін у спірних правовідносинах та те, що спірна земельна ділянка розташована в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району, вказаний позов підлягає розгляду Казанківським районним судом Миколаївської області. Тому наявні підстави для витребування у [PERSON] на користь держави в особі Казанківської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Казанквіської селищної ради Баштанського району Миколаївської області та стягнення з [PERSON] на користь Миколаївської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збор . Ухвалою від 17.07.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Мачушенко М.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позов задовольнити з підстав, викладених в позові та поясненні на відзив. Представник Казанківської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених в відзові, в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені ним в відзові на позов, а також в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідачу [PERSON] за рішенням 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 за № 498/14 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Троїцько-Сафонівської сільської ради Миколаївської області від 18.09.2015 за №226/34 він вже отримував у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015, номер запису - 11564929. Хоча відповідач [PERSON] і використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, однак під час судового розгляду за нотаріальною заявою [PERSON] , рішенням Казанківської селищної ради від 29.09.2023 року № 862/25 ХХХІV надано згоду на одержання територіальною громадою в особі Казанківської селищної ради права власності на земельну ділянку площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015, номер запису - 11564929, у зв`язку з добровольною відмовою власника. Після припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002, вона зарахована до земельзапасу сільськогосподарського призначення комунальної власності. Тобто на час розгляду справи в суді перестали існувати підстави для витребування у [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, оскільки він за нотаріальною заявою відмовився від земельної ділянки площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Таким чином в нього залишилась земельна ділянка площею 2,0000 га без перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Також вважає, що оскільки позивач не являється суб`ектом владних повноважень i не приймав участі в підготовці проєкту решения за № 498/14 від 27.10.2021 на 14 cecii 8 скликання Казанківської селищної ради iз затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га ,кадастровий номер 4823685700:10:000:0121, для ведення особистого селянського господарства без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, тому позивач зобов`язаний був відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України звернутися до Миколаївського окружного адмiнiстративного суду iз позовом про скасування рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 за № 498/14, якою затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області , якщо позивач вважає, що воно винесено в порушення вимог чинного законодавства. Заслухавши думку представника позивача, представників відповідача , перевірівши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 за № 498/14 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. На підставі вказаного рішення державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області 18.11.2021 здійснено запис № 45245574 про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Троїцько - Сафонівської сільської ради Миколаївської області від 18.09.2015 за № 226/34 вже отримував у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015, номер запису - 11564929. Згідно заяви [PERSON] до Казанківського селищного голови від 25.06.2021 року, вбачається, що [PERSON] звернувся до Казанківської селищної ради про надання дозволу на затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власніть, за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність , для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована в межах території населеного пункту с. Троїцько-Сафонове. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Відповідно до ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або держави чи суспільних інтересах. Позов прокурора до суду спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, тобто оспорюються порушені права держави. Згідно правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч .1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно положень ст. ст. 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування; держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Згідно ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 84, ст. 122 ЗК України земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додаткові земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, а також у постановах Верховного суду від 20.05.2020 року у справі 3706/1685/16-ц та від 27.10.2020 року у справі № 381/375/19. У той же час, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч. 2 ст. 19 Конституції України). У даному випадку, ще на стадії погодження розробленого проекту землеустрою, яке здійснювалось Казанківською селищною радою , остання повинно була перевірити розроблений проект на відповідність вимогам законів, у тому числі положенням ч. 4 ст. 116, п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України, та лише в разі встановлення такої відповідності його погоджувати. У свою чергу, розглядаючи заяву [PERSON] про затвердження проекту із землеустрою по суті, Казанківською селищною радою не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заяві, не перевірено, зокрема, факт використання [PERSON] свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121) незаконно вибула із земель комунальної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (ст. ст. 215, 216 ЦК України). Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим ч. 3 ст. 152 ЗК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст. 388 ЦК України). Отже, спірні правовідносини, пов`язані з вибуттям земельної ділянки із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес. В цьому випадку, суспільний інтерес полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави із забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати власне право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні у власність [PERSON] спірної земельної ділянки вдруге по тому самому виду її цільового призначення, який свідомо порушуючи закон шляхом обману органу державної влади, набув право власності на неї . Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до правових висновків, які викладені у Постанові Верховного суду від 17.11.2021 року у справі № 672/386/20, майно підлягає витребуванню у останнього набувача без необхідності визнання недійсним останніх правочинів щодо такого майна. При цьому витребування спірної земельної ділянки також у орендаря, який виступає користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, відповідатиме меті віндикаціного позову, спрямованого на захист прав власника майна. На аналогічні норми законодавства посилалась і позивач у своєму позові. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 року за № 498/14 , яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , надано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Троїцько-Сафонівської сільської ради Миколаївської області від 18.09.2015 року за №226/34 вже отримував у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015, номер запису - 11564929. Таким чином, [PERSON] використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Тобто, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Казанківської селищної ради не зазначив про те, що він раніше отримував земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. У свою чергу, розглядаючи заяву про затвердження проекту із землеустрою по суті, Казанківською селищною радою не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заяві, не перевірено, зокрема, факт використання [PERSON] свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121) незаконно вибула із земель комунальної власності. На підставі вказаного рішення державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області 18.11.2021 року здійснено запис № 45245574 про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121). Таким чином, рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 року за № 498/14 не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, а тому є незаконним,, а тому земельна ділянка сільскогосподарсьвого призначення з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована в межах території Казанквіської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, підлягає витребуванню у [PERSON] у комунальну власність. При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в постанові (п. 148) Великою Палатою визначено, що власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Тому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, на недійсність наступних правочинів, без заявлення вимоги про визнання їх недійсними; таке рішення та правочини за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. За змістом ч. 2 ст. 84 ЗК України право власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Казанківська селищна рада приймаючи рішення щодо передачі у власність спірної земельної ділянки, в порушення вимог законодавства, діяла не в інтересах територіальної громади, тож спірна земельна ділянка вибула з володіння громади не з її волі іншим шляхом. Водночас, реалізація права в цивільних правовідносинах від імені держави відповідає її волі лише тоді, коли здійснюється на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це визначено в ст. 19 Конституції України. Таким чином, безоплатне надання Казанківською селищною радою громадянину земельної ділянки для аналогічних потреб понад встановлену Земельним кодексом України норму не може оцінюватися як воля територіальної громади. Отже, вибуття спірної земельної ділянки відбулось поза волею територіальної громади як її власника (подібну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 03.08.2022 року у справі № 130/1017/20, від 01.09.2020 року у справі №700/460/17 та від 04.11.2020 у справі №363/2301/17). ЦК України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Як зазначено вище, [PERSON] незаконно заволодів спірною ділянкою, повторно використавши всупереч закону право з перевищенням норм на безоплатну приватизацію земель по одному й тому ж виду. Відповідно спірна ділянка має бути витребувана у відповідача на підставі ст.387 ЦК України. Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст.1 ЦК, ст.2, 5 Земельного Кодексу України). Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, згідно зі статтею 19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. З огляду на склад сторін у спірних правовідносинах та те, що спірна земельна ділянка розташована в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району, вказаний позов підлягає розгляду Казанківським районним судом Миколаївської області в порядку цивільного судочинства. Тому твердження представника відповідача про те, що на час розгляду справи в суді перестали існувати підстави для витребування у [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, , оскільки [PERSON] за нотаріальною заявою відмовився від земельної ділянки площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради. Державна реєстрація права проведена 23.09.2015 року, номер запису - 11564929, оскільки за рішенням Казанківської селищної ради від 29.09.2023 року № 862/25 ХХХІV, надано згоду на одержання територіальною громадою в особі Казанківської селищної ради права власності дану земельну ділянку, яка зарахована до земельзапасу сільськогосподарського призначення комунальної власності , оскільки в нього залишилась дана земельна ділянку без перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, відхиляються судом, оскільки [PERSON] використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки він на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Троїцько-Сафонівської сільської ради Миколаївської області від 18.09.2015 за №226/34, оскільки [PERSON] вже отримував у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3964 га, з кадастровим номером 4823685700:13:025:0002, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території населеного пункту с. Троїцько-Сафонове, однак не зважаючи на це, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] із заявою від 25.06.2021 року звернувся до Казанківської селищної ради про надання дозволу на затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власніть, за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність , для ведення особистого селянського господарства, , орієнтовною площею 2,0 га, що розташована в межах території населеного пункту с. Троїцько-Сафонове, в якому зазначив, що право на безоплатну приватизацію за вищевказаним цільовим призначенням не використав. Тобто [PERSON] в заяві не зазначив про те, що він раніше отримував земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Тому на підставі рішення 14 сесії 8 скликання Казанківської селищної ради від 27.10.2021 року за № 498/14, державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області 18.11.2021, здійснено запис № 45245574 про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823685700:10:000:0121), у зв`язку з чим [PERSON] в порушення вимог земельного законодавства, отримав дану земельну ділянку з перевищенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19). Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог прокурора про витребування земельної ділянки , у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення . Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Ухвалою суду від 23 червня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову по даній цивільній справі було задоволено та в порядку забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку площею 2,00 га ріллі з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, яка розташована в межах території Троїцько - Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, :000:0310, та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 4823685700:10:000:0121, яка розташована в межах Троїцько - Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області (у тому числі, у разі зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу чи об`єднання з іншими ділянками, укладання договорів, вчинення інших правочинів щодо неї). Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп . Після набрання рішенням законної сили, скасувати арешт (заборону відчуження) накладений на земельну ділянку iз кадастровим номером номером 4823685700:10:000:0121, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Казанквіської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, який накладено за ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.06.2023 року у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved