Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У вересні 2023 року виконавчий комітет Павлоградської міської ради звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить визнати спадщину, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , відумерлою, та передати у власність територіальної громади міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради. Заява обґрунтована тим, що зазначена вище квартира на підставі свідоцтва про право власності зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , які померли більше року тому. Після їх смертей спадкові справи не заводились. У квартирі ніхто не проживає, зареєстровані особи у ній відсутні. У зв`язку із зазначеним звернувся до суду із вказаною заявою. У судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, покладався на рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України). За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.11.1998 р. Павлоградським відділом по обліку та розподілу житлової площі, що підтверджується відповідною довідкою КП Павлоградське МБТІ від 05.07.2023р. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформацію про зареєстроване право власності на зазначену вище квартиру. Відповідно до наданий суду повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про смерть вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно листа Першої павлоградської державної нотаріальної контори спадкові справи після смертей [PERSON] та [PERSON] не заведено. Станом на дату смерті [PERSON] в квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відомостей про проживання в квартирі інших осіб не надано. На дату смерті [PERSON] в квартирі була зареєстрована лише вона одна. Відповідно до ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Статтею ст.335 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Приписами ст.338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч.2 статті 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Вимоги частини 3 статті 1277 ЦК України визначають, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Враховуючи, що спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] ніким не була прийнята, зважаючи на факт спливу одного року з часу відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після смерті останніх, відумерлою. На підставі всього вищевикладеного, зважаючи на встановлені по справі обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved