Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивачка 28.08.2023 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.12.2006 Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області Україна, актовий запис №26, укладений між сторонами у справі. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 02.12.2006, мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Основна причина розірвання шлюбу, як зазначає позивачка, - відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. Крім того, [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем не проживають разом тривалий час, не підтримують відносин, спільне господарство не ведуть, мають різний бюджет. Зауважила, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та спільної дитини. На підставі наведеного, враховуючи неможливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку, із посиланням на ст.105, 110, 112 СК України, просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 30.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ухвали суду від 16.10.2023 в порядку витребування доказів зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, надати до суду відомості про перетин державного кордону України відповідача по справі - [PERSON] , в період з 01.10.2013 по час надання відповіді. Так, на виконання зазначеної ухвали суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація про перетин державного кордону України відповідачем [PERSON] 18.02.2022. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка разом з позовною заявою відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся повідомлялася відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток засобами електронного листування, що підтверджено відповідними доказами у справі. Крім того, позивач отримав й копію позовної заяви з додатками засобами електронного листування. Заяву про визнання позову, подану від відповідача [PERSON] суд не приймає, оскільки її подано без дотримання вимог ч.8 ст.43 ЦПК України, якою встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, якою подано вказану заяву. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 02.12.2006, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 02.12.2006 вказаним органом, актовий запис №26. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, наявна у справі). На час звернення до суду й дату розгляду справи спільне господарство подружжя не веде, проживає окремо (більш точної дати не зазначено). Стосовно наявності майнового спору між сторонами під час провадження справи в суді подружжям не повідомлено. За приписами ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки та спільної дитини сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК\~України суд не вважає за доцільне. Ст.113\~СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З наданих матеріалів справи встановлено, що позивачка прізвище не змінювала. Разом з цим, судом встановлено, що у матеріалах справи наявний оригінал свідоцтва про шлюб, виданий Матвіївською сільською\~радою Вільнянського\~району Запорізької\~області 02.12.2006, серія [NUMBER] , відповідно до якого 02.12.2006 між позивачем та відповідачем у справі укладено шлюб, який Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №26. Відповідно до ч.1 ст.96 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Так, суд вважає за необхідне повернути оригінал вказаного документа позивачці. За змістом ч.8 ст.6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 1\~703,60 гривні (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved