Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач, АТ «Такскомбанк», звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5925469488 від 15.06.2021 в розмірі 130405,23 грн та судові витрати в розмірі 2684 грн. Позов обґрунтований тим, що 15.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та\~ [PERSON] був укладений кредитний договір № 5925469488, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 74295,06 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів. Права вимоги були відступлені кредитором на користь позивача на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Позичальником зобов`язання за договором не виконуються, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 130405,23 грн та позивач вимушений звернутись до суду. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що, по-перше, форма кредитного договору суперечить вимогам чинного законодавства, а саме ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а саме договір не містить мети надання кредиту, річної процентної ставки та порядку її обчислення тощо. Ознайомлення з паспортом кредиту та його підписання не означає укладення договору. Викладене свідчить про те, що договір між сторонами є нікчемним, оскільки кредитор і\~ позичальник не досягнули згоди з усіх істотних умов договору. Також представником наголошено на тому, що позивач неправомірно набув право вимоги до відповідача, оскільки договір про відступлення права вимоги був укладений на п`ять років раніше, ніж кредитний договір. Представники сторін в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, ніяких заява не подав, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 15 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та\~ [PERSON] був укладений кредитний договір № 5925469488, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 74295,06 грн строком на 60 місяців. Умови надання кредиту, а саме його строк, процентна ставка та порядок повернення узгоджені сторонами в паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5469488. В подальшому права вимоги за вказаним кредитним договором були відступлені позивачу АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 шляхом підписання відповідного реєстру. Згідно п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. Разом із тим, суд вважає, що фактично право вимоги за вказаним договором не було відступлено на користь позивач, виходячи з наступного. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі\~ внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зі змісту Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 вбачається, що його сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у третьої особи щодо відповідача на момент укладення договору про відступлення права вимоги, в останньому не вказано. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» стосовно відступлення права вимоги за кредитним договором № 5925469488 від 15.06.2021, укладеним із [PERSON] , є неукладеним, а тому суд приходить до висновку, що АТ «Таскомбанк» є неналежним позивачем у справі про стягнення заборгованості за вказаним договором. Висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Касаційного господарського суду Верховного суду від 24 квітня 2018 року у справі №\~ 914/868/17. В зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити. При цьому, суд зазначає, що оскільки зроблено висновок про те, що позивач у даній справі АТ «Таскомбанк» фактично не має права вимоги до відповідача, суд не розглядає обґрунтованості вимог щодо наявності заборгованості за договором.

Outcome: dismissed