Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» інтереси якого представляє Капля Юлія Сергіївна звернулися в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2020 р. в с. Вільхівці - Лази відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу MERCEDES, реєстраційний № [NUMBER] (з напівпричіпом SCHWARZMULLER, реєстраційний № [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] та транспортного засобу VOLKSWAGEN, реєстраційний № [NUMBER] . Цивільно - правова відповідальність транспортного засобу MERCEDES, реєстраційний № [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 145175782. Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.11.2020 року у справі № 935/2078/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України через порушення водієм правил дорожнього руху, а саме не забезпечення належного технічного стану транспортного засобу. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 28 681, 59 грн., яку просить стягнути в порядку регресу з відповідача по справі. Обгрунтовуючи право регресу до відповідача, посилається на положення п. «г» ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та ст.ст. 993, 1191 ЦК України. Також просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 2\~684,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року у справі призначено транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України розташованого за адресою 58013, м. Чернівці вул. Героїв Майдану, 77 Д та зупинено провадження у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 року поновлено провадження у справі за позовом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю та просила позов задовольнити. Щодо заперечень представника відповідача про неналежного відповідача пояснила, що в силу положень п. «г» ст. 38.1.1 відповідальність за завдані збитки повинен нести саме водій транспортного засобу, яким завдано збитків, а не його роботодавець. Також заперечила твердження позивача про невірність проведеної позивачем оцінки завданих збитків, в зв`язку з цим не вбачає підстав для проведення транспортно-товарознавчої\~експертизи з\~боку сторони\~позивача. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив вимоги позовної заяви посилаючись на невірність проведення обрахунку завданих збитків та відсутність підстав для відшкодування шкоди водієм. Вважає, що відповідальність за завдану шкоду повинен нести роботодавець у підприємстві якого відповідач працював на момент вчинення дорожньо - транспорної пригоди. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За змістом\~ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-145175782. Вказаним договором, застраховано належний [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак « [NUMBER] » строком починаючи з 11.01.20 по 10.01.2021 (а.с.14, 17). 10 січня 2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-182476517. Вказаним договором, застраховано належний [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , напівпричіп марки «SCHWARZMULLER», державний номерний знак [NUMBER] строком починаючи з 11.01.20 по 10.01.2021 (а.с.15, 17). З письмових пояснень потерпілого [PERSON] вбачається, що 1.09.2020 рухаючись на транспортному засобі марки VOLKSWAGEN, державний номерний знак [NUMBER] по трасі АД Н06 із м. Київ у напрямку м. Житомир о 00 год. 10 хв., вчинив наїзд на колесо від вантажівки, яке лежало на проїзній лівій полосі по якій рухався його автомобіль, внаслідок чого отримав механічні пошкодження. Серед переліку пошкоджень вказаного транспортного засобу встановлено, пошкодження: переднього бампера, радіатор кондиціонера, інтеркулер, телевізор, підкрилок лівий передній, захист мотора, галогенні фари, парктронік, вентилятор інтеркуллера та охолодження двигуна (а.с. 5). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , являється [PERSON] та згідно тимчасового дозволу серії [NUMBER] [PERSON] , має право користування таким транспортним засобом (а.с. 9). З письмових пояснень [PERSON] , від 1.09.2020 вбачається, що останній керував автомобілем марки «Mersedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , з причіпом «Schwarzmuller», державний номерний знак [NUMBER] на якому лопнуло праве заднє колесо, яке пошкодило автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] та «Фіат» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 13). Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та [NUMBER] , власником автомобіля марки «Mersedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] та причепу «Schwarzmuller», державний номерний знак [NUMBER] , являється [PERSON] , мещканець [ADDRESS] (а.с. 9. 15). З акту огляду належного [PERSON] транспортного засобу від 1.09.2020 та фототаблиці до нього вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», з державним номерним знаком [NUMBER] має механічні пошкодження, перелік яких наведений. (а.с. 25). Розрахунок страхового відшкодування, зроблено на підставі ремонтної калькуляції від 2.09.2020 згідно якої, вартість ремонту належного [PERSON] автомобіля з врахуванням фізичного зносу запчастин, становить 33881,58 гривень (а.с. 30-32, 34). Згідно страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» від 23.11.2020, позивачем проведено оплату [PERSON] на суму 28681,59 гривень, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 35, 36). З платіжної інструкції №ЗР1210557 від 25.11.2020 видно, що\~ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» сплатила на користь [PERSON] кошти на загальну суму 28681,59 грн. (а.с. 37). З претензії від 20.06.2023 №12926/ІНС вбачається, що ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» зверталася до відповідача - [PERSON] з претензією про здійснення виплати страхового відшкодування за страховим випадком від 1.09.2020 на суму 28681,59 грн. (а.с. 38). У відповідності до ч.6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Коростишківського районного суду Житомирської області від 2.11.2020 року постановленої у справі про адміністративне правопорушення справа №935/2078/20 провадження №3/935/1443/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови судді Коростишківського районного суду Житомирської області вбачається, що [PERSON] 01.09.2020 о 00 го. 05 хв. на 117 км а/д М-06 Житомирської області, керуючи автомобілем «Mersedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , з причіпом «Schwarzmuller», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не слідкував за технічним станом транспортного засобу та створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а саме на причіпі під час руху відірвалося колесо та залишилось на проїздній частині. Встановлено, що своїми діями [PERSON] порушив п.2.3 "б", 2.3 "д" Правил дорожнього\~руху згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:\~бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене\~ст.124\~КУпАП (а.с. 23-24). Судом також встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 1.09.2020 та настання страхового випадку, а також притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, відповідач працював водієм ПП « [PERSON] » [NUMBER] , що випливає також зі змісту постанови Коростишківського районного суду Житомирської області від 2.11.2020 у справі №935/2078/20. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та [NUMBER] , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак « [NUMBER] » та напівпричіп марки «SCHWARZMULLER», державний номерний знак [NUMBER] , яким 1.09.2020 керував [PERSON] , належать роботодавцю відповідача [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] (а.с.14, 17). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У відповідності до ч.2\~ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6\~Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із змінами), - власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, на підставі права власності, повного господарчого володіння, оперативного управління, або у звязку з іншими підставами (договору оренди, довіреності)». Відповідно до п.п. «г» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Таким чином, норми спеціального Закону N\~1961-IV надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках. Однак за загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. При цьому Велика Палата Верховного Суду встановила, що у цьому випадку альтернатива, визначена підпунктом 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону N 1961-IV, до спірних правовідносин не застосовується. За такими обставинами, враховуючи встановлений судом факт перебування водія [PERSON] на момент настання страхового випадку у трудових відносинах з страхувальником [PERSON] , в силу положень ч.1 ст. 1191, ч.2 ст. 1187 та ч.1 ст. 1172 ЦК України, такий не являється особою, яка несе обов`язок відшкодування завданих в результаті ДТП збитків у порядку регресу. З огляду на відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, суд з метою уникнення надмірної деталізації рішення та складності його розуміння, не вбачає підстав для проведення обрахунку вірності проведеної та наданої позивачем ремонтної калькуляції розміру завданої шкоди. Суд в обов`язковому порядку повинен зазначати лише ті дії, які можуть безпосередньо вплинути на зміст судового рішення (зокрема його резолютивної частини), обсяг та зміст позовних вимог, обставини на які посилаються сторони в своїх вимогах та запереченнях, інші процесуальні дії, які можуть вплинути на законність та обґрунтованість рішення. З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплати страхового відшкодування у сумі 28981, 59 грн. до задоволення не підлягають. У відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у розмірі 2481,00 грн. сплаченого судового збору, стягненню з відповідача не підлягають та такі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed