Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Крім неї, дітьми [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] помер [INFO] . 23.02.1993 нею укладено шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] у віці 91 рік. Після її смерті відкрилася спадщина, тому вона звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що має право на спадщину за законом, як донька спадкоємиці. [INFO] в кінці спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини помер спадкоємець [PERSON] (її брат). Після прийняття участі в організації похорон брата вона звернулася до Вінницької державної нотаріальної контори для отримання відповідного свідоцтва, але нотаріус повідомила, що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки існує заповіт. Про існування заповіту їй відомо не було. Відповідно до заповіту, посвідченого 13.10.2016 секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., [PERSON] заповіла все своє майно, яке належало їй на день смерті, своїм дочкам: [PERSON] та [PERSON] , а також своєму сину [PERSON] у рівних частках кожному. У заповіті її здивувало те, що станом на 30.10.2016, коли живими було п`ятеро дітей, крім [PERSON] , в заповіті зазначено лише дві сестри. Вважаючи, що заповідати лише трьом дітям із п`яти мати точно не могла, вона почала вивчати це питання. Дітям і сусідам було добре відомо, що станом на 2016 рік (у віці 89-ти років) мати майже повністю втратила зір. Вона не могла самостійно забезпечувати свої елементарні потреби. Вони з братом постійно готували їжу, допомагали пересуватися, готували постіль для сну тощо. Самостійно виходити за межі свого господарства до сусідів чи до магазину, тим паче піти до сільської ради, що знаходиться в іншому населеному пункті та самостійно прочитати і підписати заповіт, мати точно не могла. Навіть пенсію за матір отримував покійний брат [PERSON] , тому що вона не могла поставити свій підпис через поганий зір та немічність. Доказом того, що мати не могла себе обходити, є відповідь Вінницької РДА від 24.04.2020 №01-40/720, яка доводить, що [PERSON] надавав матері соціальні послуги, як особі похилого віку, з 31.01.2011 до 11.06.2018 та отримував від Управління праці та соціального захисту Вінницької РДА грошову компенсацію. У неї з матір`ю були довірливі стосунки, вона була в курсі всіх її намірів, тому їй добре відомо, що після її смерті будинок мав залишитися синові. Усі діти та навіть сусіди про це знали і не перечили цьому. Якби мати виїжджала до сільської ради в село Майдан або секретар сільської ради приїжджала до матері, то вона, її сестри, брат та сусіди обов`язково мали б про це довідатися. Разом з тим, в 2016 році мати повідомляла, що відповідач [PERSON] просила поставити підпис у якійсь заяві, яку вона сама принесла і повинна була віднести до сільської ради. Маючи поганий зір та довіряючи дочці, мати такий підпис ставила, що на той час у неї, як і у всіх інших дітей, не викликало занепокоєння. Зараз точно їй невідомо, що то була за заява, однак не виключено, що це міг бути заповіт. В порушення встановленого законодавством порядку вчинення нотаріальних дій секретарем сільської ради не зазначено місце вчинення нотаріальної дії (адреси), а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування; секретарем в порушення порядку стягнуто плату за домовленістю; секретар сільської ради не встановила особу, в результаті чого в одному місці вказано прізвище « [PERSON] », а в іншому місці « [PERSON] »; секретар сільської ради не перевірила справжність підпису особи, тому що про це не зазначено у заповіті; секретар не визначила обсягу цивільної дієздатності, не вказала, за яким документом перевірено дієздатність; секретар сільської ради не встановила фізичну ваду заповідача (поганий зір). Якби заповідач мала б добрий зір, то вона б побачила, що у тексті заповіту прізвище « [PERSON] » записано невірно, а також відсутня ще одна спадкоємиця. Також секретар сільської ради не зазначила місця проживання та реєстраційні номери облікових карток платників податків спадкоємців та заповідача. Секретарем сільської ради відмінено заповіт, посвідчений 14.12.2015. Тому із оспорюваного заповіту не зрозуміло, чи попередній заповіт змінено, чи його скасовано. Вважає, що посвідчений секретарем сільської ради 13.10.2015 заповіт по формі та змісту не відповідає вимогам закону, і має бути визнаний судом недійсним. Тому просить визнати недійсним заповіт [PERSON] , що мешкала в [ADDRESS] , посвідчений 13.10.2016 секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., зареєстрований в реєстрі за №77. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання; частково задоволено\~клопотання про\~витребування доказів;витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №329/2018 (номер у спадковому реєстрі 62773953), заведеної після смерті [PERSON] ; витребувано з Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області витяг із реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про посвідчення 13.10.2016 секретарем сільської ради Косичук Л.В. заповіту [PERSON] та заповіт [PERSON] , посвідчений 13.10.2016 секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В. 20.10.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла копія спадкової справи №329/2018, заведена після смерті [INFO] [PERSON] . 09.11.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що зміст заповіту від 13.10.2016 відповідає волі померлої [PERSON] , яка власноручно його підписала. Особу заповідача було встановлено, дієздатність перевірено, про що зазначено у тексті заповіту. Зазначені у позовній заяві обставини, що заповідач втратила зір, не могла самостійно забезпечувати свої елементарні потреби, не підтверджені жодними доказами. Не надано доказів на підтвердження того, що пенсію за матір отримував покійний брат. Відповідь Вінницької РДА від 24.04.2020 №01-40/720 про надання [PERSON] матері соціальних послуг як особі похилого віку та отримання ним у період з 31.01.2011 до 11.06.2018 від Управління праці та соціального захисту Вінницької РДА грошової компенсації за це, не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження того, що [PERSON] мала поганий зір та була немічною. Інші обставини, викладені позивачем у позовній заяві, також не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями позивача. Тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.01.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Солоненко Ольги Іванівни та замінено у справі № 128/2636/20 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Майданську сільську раду Вінницького району Вінницької області на Якушинецьку сільську об`єднану територіальну громаду Вінницького району Вінницької області. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.03.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Солоненко Ольги Іванівни про долучення до матеріалів справи копій документів; задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Солоненко Ольги Іванівни про витребування доказів та витребувано з Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області заповіт [PERSON] , посвідчений 13.10.2016 секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В.; задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Солоненко Ольги Іванівни про виклик свідків та заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про виклик свідків; постановлено під час судового розгляду цивільної справи № 128/2636/20 викликати та допитати в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.05.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Солоненко Ольги Іванівни про витребування доказів; витребувано з Філії Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» належним чином засвідчені копії відомостей щодо отримання пенсійних виплат [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , в період з 2014 року по 2016 рік включно. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.12.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; замінено неналежну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Якушинецьку сільську\~об`єднану\~територіальну громаду\~Вінницького району\~Вінницької областіна належну Якушинецьку сільську раду Вінницького району Вінницької області. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. В судовому засіданні 05.07.2023 позивач [PERSON] суду пояснила, що після смерті матері їх було п`ятеро. Вона і брат доглядали матір, а відповідач приїжджала два рази на тиждень. У них з матір`ю ніколи не було секретів, матір їй усе розказувала. Брат казав їй, що матір підписувала якусь довідку лікарю, але що то була за довідка вона не знає, не звернула увагу. Пройшов час, матері не стало і вони пішли у сільську раду писати заяву на спадщину, але секретар сільської ради сказав, що є заповіт. Про заповіт вони нічого не знали. Коли дізналися, то були дуже здивовані, бо не розуміли як матір могла написати заповіт, коли вона нічого не бачила і не могла ходити. Їм казали, що відповідач взяла руку матері у свою і так підписала. Вона пішла до секретаря сільської ради, яка посвідчувала заповіт, і запитала її, що це вона накоїла, на що секретар сказала, що суд розсудить. Матір була хворою людиною, хворіла з 2011 року. Вона гарно доглядала за матір`ю, давала їй пігулки, міряла тиск, за потреби викликала лікаря. В лікарню вони зверталися, тому медична картка матері має бути у лікарні. У матері був поганий зір, бо через підвищення тиску у неї полопали судини. Ходила матір навпомацки, бачила лише тіні. Самостійно з хати не виходила. Матір закінчила 4 класи, писати не вміла, читала по складах. Сільська рада знаходиться від хати через п`ять кілометрів, без її відома матір нікуди піти не могла, комп`ютером не користувалася. Оспорює заповіт, бо хоче, щоб усі сестри отримали спадщину порівну. Чому саме вона звернулася до суду з даним позовом, пояснити не може. Щодо заповіту від 2015 року вона заперечень не мала, її усе влаштовувало. Із заповітом від 2016 року не погоджується, бо доглядала матір вона, а не відповідач. Не хоче, щоб відповідач була спадкоємицею. Жодних домовленостей із сестрами щодо спадкового майна немає. Представник позивача [PERSON] адвокат Солоненко О.І. в судовому засіданні 05.07.2023 суду пояснила, що їй відомо та убачається з матеріалів справи, що дійсно покійна не могла самостійно рухатися, не могла пересуватися та забезпечувати свої елементарні потреби, тим паче писати, розписуватися і переміщуватися на відділену відстань. Дані обставини, крім іншого, підтверджуються тим, що Управлінням соціального захисту Вінницької РДА було призначено брату допомогу по догляду за матір`ю. Всі обставини у своїй сукупності свідчать про те, що матір позивача дійсно не могла підписати заповіт. Підставами для пред`явлення позову є недодержання вимог для вчинення правочину, а також відсутність волевиявлення спадкодавця. Вказане підтверджується документами, у яких зазначено, що спадкодавець не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного догляду. Спадкодавець не могла підписати заповіт у зв`язку із повною втратою зору. Даний факт підтверджується тим, що матір позивача не могла себе самостійно обходити. Медичні документи, що підтверджують вказані обставини, у сторони позивача відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 05.07.2023 суду пояснила, що матір не була сліпа і до останнього дня була при своєму розумі. Матір могла читати в окулярах, ходила з ходунками. [PERSON] погано відносилася до матері, вона п`ять днів на тиждень працювала. Позивач забирала пенсію у матері, вони з сестрами продали корову, щоб матір не пила молоко. Були постійні сварки. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] сказали їй, що вона нехороша і вигнали її. Також вони вигнали брата [PERSON] . Матір плакала. Потім матір сказала, якщо вони будуть доглядати брата, вона напише на них заповіт. У 2014 році помер старший брат [PERSON] . У нього в [PERSON] є квартира, яку сестри ще до даного часу знають в оренду та отримують кошти. У 2001 році вона оформляла на матір спадщину. У них є земля площею 1,30 га. По закону на той час матері можна було мати у власності лише 0,85 га. Усі погодилися, що іншу частину землі вона оформить на себе, щоб її не забрали чужі люди. Частина земельної ділянки, яка оформлена на неї, на даний час не поділена, жодних меж між земельною ділянкою матері і її земельною ділянкою немає. Раніше між усіма сестрами були дуже хороші відносини, вони часто приїжджали до неї у гості. Сваритися почали, коли довелося ділити спадщину. Матір сказала, що спадщина буде тільки на трьох, бо інші сестри [PERSON] та [PERSON] проживають далеко, це була її воля. До секретаря сільської ради вона пішла з братом, бо матір їм сказала, що треба написати заповіт. Сільська рада знаходиться в іншому населеному пункті. Після їхнього з братом візиту приблизно через тиждень секретар сільської ради сама приїхала до матері додому. Зміст заповіту матір сама диктувала, а секретар записувала. Хоч вона закінчила 4 класи, але була дуже розумною жінкою. При складанні заповіту були присутні лише брат, вона, секретар сільської ради і матір. Пізніше секретар сільської ради знову приїхала до матері, щоб вона підписала заповіт. У той день її не було біля матері, про це вона дізналася від брата. У брата з сестрами були погані стосунки, він був ображений на них. У [PERSON] з матір`ю були погані стосунки. Сестри домовилися з поштаркою [PERSON] і завжди забирали пенсію матері. Брату коштів не давали, бо він зловживав спиртними напоями. За складений у 2015 році заповіт вона нічого не знала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні 05.07.2023 суду пояснила, що сторона відповідача вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані. Така ж позовна заява тільки з інших підстав розглядалася Вінницьким міським судом Вінницької області, але коли надійшла документація з медичних установ, [PERSON] залишила свою позовну заяву без розгляду. Жодних доказів у даній справі, які б підтверджували факт того, що у спадкодавця було відсутнє волевиявлення на підписання заповіту, матеріали справи не містять. Будь-яких доказів, що мати страждала на хворобу зору, матеріали справи також не містять. Якби лікар дійсно часто приходив, то мали б бути медичні документи, однак їх немає у матеріалах справи. Тому дані обставини є недоведеними. Недоліки заповіту не є суттєвими, не можуть бути підставою для задоволення даної позовної заяви. З даним позовом звертається особа, яка є спадкоємцем за оспорюваним заповітом. Із заповіту убачається, що позивач має право на 1/3 частки спадкової маси. У разі, якщо позов буде задоволено, розмір спадкової маси буде зменшено з 1/3 частки до 1/5 частки. Особа звертається за захистом порушеного права, але просить її право обмежити шляхом зменшення частки у спадщині. Тобто у даному випадку мета, яка переслідується даною позовною заявою, не є позитивною. Тому позовна заява задоволенню не підлягає. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 05.07.2023 суду пояснила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] доглядала матір. [PERSON] приїжджала лише два рази на тиждень. Не вважає, що вся спадщина має належати [PERSON] . Спадщина має бути поділена на чотирьох, а саме: на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вона до мами приїжджала, однак дуже рідко, бо проживає у Черкаській області. [PERSON] продали після смерті матері і за ці кошти поховали брата. Матір не бачила і не ходила. [PERSON] про все бреше. Вона особисто подала заяву про відмову від спадщини, на спадщину не претендує. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Когутницький В.М. в судовому засіданні 05.07.2023 суду пояснив, що [PERSON] хоче справедливості, щоб кожна сестра мала свою частку. Заповіт, який оспорює позивач, був складений у с. Майдан, однак відповідач сказала, що заповіт складений у с. Слобода-Дашковецька. Також секретарем плату за вчинення заповіту стягнуто неправильно. Власноручно заповідач заповіт не складала, а у заповіті відсутнє зазначення, що текст заповіту прочитано вголос. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 05.07.2023 підтримала позовні вимоги. Мама була добра, вчила не брехати і не красти. Вони усі були біля мами. [PERSON] найбільше допомагала матері та жила біля неї. Мама не ходила і не бачила. [PERSON] вони не виганяли. Для мами всі діти були однакові, тому мама не могла скласти такий заповіт. Між ними є суперечка, яка виникла за дрібницю. Вважає, що [PERSON] склала заповіт сама, мама його не писала. За заповіт від 2015 року вони не знали. Був ще заповіт за 2001 рік, вони про нього знали. Тоді заповіт був складений теж не на усіх дітей. Вона не претендує на спадщину, бо не хоче займатися її оформленням. В судовому засіданні 22.08.2023 свідок [PERSON] суду показала, що вона є племінницею позивача, відповідача та третіх осіб. [PERSON] її бабуся, вона була з нею в дуже гарних відносинах, допомагала [PERSON] по господарству. Бабуся була сліпенька, трохи недочувала. Вона допомагала виводити бабусю на вулицю, переодягала, міняла постіль. Останній час бабуся не ходила, за допомогою ходунків рухалася по дому, її завжди «підстраховували». Бабуся сама не могла навіть розчесатися. Бабуся недобачала, перед очима у неї був «туман». Вона це помічала, бо бабуся називала її іншою особою. Бабуся не була писемна, сама не могла прочитати. Тітка [PERSON] чекала поштарку і заводила її до хати. Хто розписувався за це, вона не знає. Після смерті бабусі вона підтримує відносини з позивачем і третіми особами. З [PERSON] може навіть не вітатися, близько чотирьох років у них погані стосунки. Щодо заповітів щось чула, але нічого не знає. Вона на стороні тітки [PERSON] , бо знає, що вона її ніколи не образить. Тітка Надя усіх обзиває, зводить плітки. Кожні вихідні вона приїжджала до бабусі, на похороні не була, бо у неї поламався телефон і її не змогли повідомити. За день до смерті бабусі була у неї. Коли приїжджала до бабусі на вихідні, у неї була тітка [PERSON] , інколи також була тітка [PERSON] . Бабуся завжди запитувала, чи є поштарка. [PERSON] і [PERSON] через раз отримували пенсію за бабусю. Остання не могла розписуватися. Бачила як позивач і відповідач сварилися, кидалися яблуками. З позивачем у неї хороші відносини ще з самого дитинства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.08.2023 суду показав, що він є чоловіком позивача. [PERSON] була його тещею. Її він бачив то рідко, то часто. Інколи їздив до неї через вихідні, інколи рідше. [PERSON] була слабою, у неї боліли ноги, вона не могла ходити. Останнім часом він купав тещу разом з дружиною. Теща не могла сама себе обходити. Здається, що вона нічого не бачила. Теща була грамотна, математику знала краще за нього, вміла читати і писати. Пенсію брала його дружина і складала її. Він припускає, що теща навіть його не бачила. Пенсію, поки могла, отримувала сама. Заповіт треба визнати недійсним, оскільки треба, щоб спадщину прийняли усі. Він думає, що [PERSON] підробила заповіт. В судовому засіданні 12.12.2023 свідок [PERSON] суду показала, що сторони у справі її родичами не являються. Вона приходила в Слободу, бо там жила, у неї є там брат. Заходила до тітки [PERSON] , вона їй все розказувала. 25 травня 2016 року і в 2017 році заходила теж до неї. [PERSON] з 1953 року до 1987 року. Вони між собою спілкувалися. Знає, що [PERSON] померла десь в березні 2018 року, вона тоді лежала в лікарні. [PERSON] її впізнавала, вона їй задавала питання, на якій отримувала відповіді. Вона не запитувала у [PERSON] , чи та бачить. В 2017 році [PERSON] їй розказувала, що її дочки [PERSON] та [PERSON] живуть далеко, інколи приїжджають. З приводу того, хто її доглядає, кому вона майно залишить, таке їй не розповідала. Про заповіт нічого не знає. Бачила, що [PERSON] туди приїжджала, разом їздили на автобусі. Бачила, що [PERSON] з ходунцями виходить за двері будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 12.12.2023 суду показала, що сторони по справі є двоюрідними сестрами її чоловіка. [PERSON] знала, вона померла [INFO] . Були на похороні її дочки в 2015 році, підходили до неї. В 2016 році також говорили зі [PERSON] . Вона всіх впізнавала, говорила з ними. Чи бачила [PERSON] , вона не знає. Вона не бачила, як [PERSON] писала, тому не може знати, чи вона вміла писати. Чоловік її питав, чи її ніхто «не ображає», то вона казала, що все добре, гарно говорила за своїх дітей, плакала за померлими дітьми. Знає, що [PERSON] та [PERSON] до неї приїжджали. Вона думає, що [PERSON] все розуміла. [PERSON] жалілася на здоров`я, казала, що вона вже не баче, так як бачила. Вона не бачила, як [PERSON] пересувається на ходунках. Від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] учасники справи відмовилися. Представник Якушинецької сільської ради в судові засідання не з`являвся, хоч у встановленому законом порядку повідомлявся про всі судові засідання. Попередньо від голови Якушинецької сільської ради надійшло письмове клопотання, у якому він просить дану цивільну справу розглядати за відсутності представника Якушинецької сільської ради, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. В судове засідання 18.01.2024 учасники справи не з`явилися, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Солоненко О.І. попередньо через електронну пошту суду подала заяву, у якій просить провести судове засідання, призначене на 18.01.2024, за її відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. 18.01.2024\~від представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Солоненко О.І.\~надійшов письмовий\~виступ у\~судових дебатах,\~у якому\~зазначає,\~що позовні\~вимоги сторона\~позивача підтримує\~у повному\~обсязі.\~Даний правочин\~міг бути\~вчинений особою,\~що не\~мала необхідного\~обсягу цивільної\~дієздатності,\~а також\~волевиявлення не\~відповідало внутрішній\~її волі,\~оскільки на\~момент вчинення\~такого правочину\~ [PERSON] \~повністю втратила\~зір та\~не мала\~можливості самостійно\~пересуватися і\~потребувала постійного\~стороннього догляду.\~Вона не\~могла ні\~читати,\~ні писати,\~оскільки вже\~на той\~момент втратила\~зір.\~Крім того,\~була неписемною\~людиною взагалі.\~Дані обставини\~були встановленні\~судом з\~показів свідків\~як сторони\~позивача,\~так і\~сторони відповідача.\~Зокрема свідок\~сторони відповідача\~ [PERSON] \~суду пояснила,\~що [PERSON] \~дійсно у\~свої роки\~на той\~час впізнавала\~людей не\~за обличчям,\~а за\~голосом,\~що покійна\~їй скаржилася\~з приводу\~того,\~що вже\~не бачить\~і не\~може ходити.\~Також вона\~зазначила,\~що дійсно\~бачила біля\~нею ходунки,\~за допомогою\~яких вона\~пересувалася.\~Крім того,\~інший свідок\~відповідача [PERSON] \~повідомила суду,\~що бачила\~покійну [PERSON] \~за столом\~на поминках\~спільних знайомих.\~Однак вона\~повідомила,\~що особисто\~бачила,\~що покійна\~ [PERSON] \~самостійно не\~пересувалася,\~що її\~підводили до\~столу,\~а за\~столом вона\~не їла.\~Аналогічні свідчення\~давали суду\~й інші\~свідки,\~а також\~треті особи,\~зокрема зазначали,\~що покійна\~не могла\~самостійно забезпечувати\~навіть свої\~елементарні потреби.\~Вона потребувала\~сторонньої допомоги\~постійно.\~Самостійно вона\~не могла\~ані одягнутися,\~ані харчуватися,\~ані рухатися\~за межами\~будинку,\~ані забезпечувати\~санітарно-гігієнічні\~потреби,\~оскільки на\~той час\~вже повністю\~втратила зір.\~Крім того,\~як пояснила\~сама відповідач,\~покійна [PERSON] \~дійсно мала\~проблеми із\~зором.\~Саме тому\~навіть при\~отриманні пенсії\~вона особисто\~підпис про\~отримання пенсії\~не могла\~ставити,\~а ставили\~його ті,\~хто був\~поруч,\~зокрема це\~і сама\~відповідач,\~і позивач,\~і їхній\~покійний брат\~ [PERSON] ,\~який постійно\~проживав зі\~ [PERSON] .\~Крім того,\~згідно з\~рішенням лікарсько-консультаційної\~комісії ВЦКЛ\~№2\~від 13.01.2011,\~ [PERSON] «...\~не здатна\~до самообслуговування,\~потребує постійного\~догляду».\~За таких\~обставин,\~на думку\~позивача,\~вона точно\~не могла\~підписувати заповіт\~чи прочитати\~хоча б\~його зміст,\~що вказує\~на те,\~що вона\~не мала\~необхідного обсягу\~дієздатності,\~а вчинення\~оспорюваного правочину\~не відповідало\~її внутрішній\~волі.\~В своїх\~поясненнях відповідач\~ [PERSON] \~повідомила суд,\~що правочин\~було вчинено\~не у\~приміщенні сільської\~ради,\~а за\~місцем проживання\~покійної [PERSON] .\~Вона зазначила,\~що бачила\~особисто,\~що секретар\~сільської ради\~приїжджала до\~покійної додому,\~де було\~складено заповіт.\~Однак в\~порушення п.\~2.1\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~посадовими особами\~органів місцевого\~самоврядування секретарем\~сільської ради\~не зазначено\~ні самого\~факту вчинення\~нотаріальної дії\~за межами\~сільської ради,\~ні причини,\~з якої\~нотаріальна дія\~вчиняється поза\~приміщенням органу\~місцевого самоврядування.\~Крім того,\~в порушення\~п.\~2.2\~Порядку,\~секретарем сільської\~ради стягнуто\~плату за\~домовленістю згідно\~зі ст.\~31\~Закону України\~«Про нотаріат».\~Стаття 31\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачає справляння\~плати за\~домовленістю лише\~при вчиненні\~нотаріальних дій\~приватними нотаріусами\~(Глава\~3\~Закону:\~«Приватна нотаріальна\~діяльність»),\~тоді як\~державний нотаріус\~повинен справити\~плату в\~розмірі ставки\~державного мита.\~В порушення\~п.\~2.3\~Порядку секретар\~сільської ради\~не встановила\~особу у\~порядку,\~визначеному статтею\~43\~Закону України\~«Про нотаріат»\~(в\~заповіті не\~вказано).\~ Саме\~у зв`язку\~з тим,\~що секретар\~сільської ради\~не встановив\~особу (зокрема\~за паспортом),\~в абзаці\~першому заповіту\~зазначено прізвище\~« [PERSON] »,\~в другому\~абзаці цього\~ж заповіту\~ « [PERSON] ». Крім того, в порушення п. 2.4 Порядку секретар сільської ради не перевірила справжність підпису особи, тому що про це не зазначено в заповіті. Як пояснили свідки і самі сторони, покійна [PERSON] на момент вчинення правочину мала суттєві проблеми з зором і не могла у зв`язку з цим навіть забезпечувати свої елементарні потреби. Таким чином, і секретар сільської ради не могла цього не помітити. Однак до органу опіки та піклування вона не звернулася для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Натомість, як убачається з відповіді заступника голови Вінницької РДА від 24.04.2020 №01-40/720, [PERSON] перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької РДА з 31.01.2011 до 11.06.2018 та надавав соціальні послуги [PERSON] , як особі похилого віку, відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам (Постанова КМУ №558 від 29.04.2004). Відповідно до п. 8 постанови КМУ №558 від 29.04.2004, компенсація призначається на час, протягом якого особа, що подала заяву про необхідність отримання соціальних послуг, потребуватиме постійного стороннього догляду. Згідно зі ст. 7 вказаного Порядку, соціальні послуги із залученням бюджетних коштів надаються громадянам, які не здатні до самообслуговування у зв`язку з похилим віком, хворобою, тощо. В порушення п. 2.6 Порядку секретар сільської ради не встановила фізичну ваду заповідача (поганий зір), не виконала вимоги ст. 45 Закону України «Про нотаріат». Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якби заповідач мала б добрий зір, то вона б побачила, що у тексті заповіту прізвище « [PERSON] » записано невірно, а також те, що відсутні інші спадкоємиці. В порушення п. 2.10 Порядку секретар сільської ради у прізвищах спадкоємців не зазначила їхні місця проживання та реєстраційні номери облікових карток платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Не містить даних про РНОКПП і інформація про заповідача, чи відмову від прийняття ним РНОКПП. В порушення п. 1.9 Розділу ІІІ Порядку секретарем сільської ради відмінено заповіт, посвідчений 14.12.2015, порушивши вимоги статті 1254 ЦК України. За таких обставин позивач вважає, що заповіт, посвідчений секретарем сільської ради 13.10.2016, по формі та змісту не відповідає вимогам закону і має бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає заповіт недійсним, посилаючись на відсутність волевиявлення заповідача, оскільки остання самостійно підписувати заповіт не могла. Тому просять визнати недійсним заповіт [PERSON] , що мешкала в [ADDRESS] , посвідчений 13.10.2016 секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., зареєстрований в реєстрі за №77. 18.01.2024 від представника відповідача адвоката Мишковської Т.М. надійшли письмові дебати, яка при ухваленні рішення просить врахувати, що обставини, на які посилається позивач, а саме: що заповідач втратила зір, не могла самостійно забезпечувати свої елементарні потреби, не підтверджені жодними доказами. При цьому, покази свідків зі сторони позивача по справі, не можуть братися судом до уваги на підтвердження позовних вимог, оскільки всі свідки повідомили суду про неприязні стосунки з відповідачкою по справі, а відтак такі покази є упередженими та наданими зацікавленими особами. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що пенсію за матір отримував покійний брат. Відповідь Вінницької РДА від 24.04.2020 за №01-40/720 про надання [PERSON] матері соціальних послуг, як особі похилого віку та отримання ним в період з 31.01.2011 до 11.06.2018 від Управління праці та соціального захисту Вінницької РДА грошової компенсації за це, долучена позивачем до позовної заяви, не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження того, що [PERSON] мала поганий зір та була немічною, як зазначено в позовній заяві. Щодо інших обставин, викладених позивачем в позовній заяві, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями позивача, то не можуть бути підставою для скасування заповіту, складеного відповідно до вимог чинного законодавства. Вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також представник відповідача повідомила, що відповідачем понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн, докази понесення витрат будуть надані протягом п?яти днів з дня винесення рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. у письмових дебатах просила розгляд справи, призначений на 18.01.2024, проводити без участі відповідача та її представника. Третя особа [PERSON] попередньо через електронну пошту суду подала заяву, у якій просить провести судовий розгляд, призначений на 18.01.2024, за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник третьої\~особи [PERSON] \~ адвокат\~Когутницький В.М.\~попередньо через\~електронну пошту\~суду подав\~клопотання,\~у якому\~просить судовий\~розгляд,\~призначений на\~18.01.2024,\~провести без\~участі [PERSON] \~та її\~представника.\~Просять задовольнити\~позовні вимоги\~у повному\~обсязі.\~Також просять\~врахувати,\~що позивач\~ [PERSON] \~бажає,\~щоб спадкове\~майно було\~розподілено порівну\~між усіма\~сестрами,\~незважаючи на\~їхню відмову\~від прийняття\~спадщини на\~користь позивача.\~Її інтерес\~полягає не\~в матеріальних\~благах,\~а в\~справедливості.\~Відповідач [PERSON] \~визнала те,\~що спадкодавець\~не їздила\~до сільської\~ради,\~тому третя\~особа звертає\~увагу суду\~на те,\~що при\~посвідченні заповіту\~секретар сільської\~ради невірно\~зазначила місце\~його посвідчення.\~Як відомо\~від свідків,\~спадкодавець не\~вміла користуватись\~комп`ютерною технікою.\~Посадова особа\~органу місцевого\~самоврядування може\~на прохання\~особи записати\~заповіт з\~її слів\~власноручно або\~за допомогою\~загальноприйнятих технічних\~засобів.\~У цьому\~разі заповіт\~має бути\~прочитаний уголос\~та підписаний\~заповідачем,\~про що\~ним зазначається\~у заповіті\~перед його\~підписом.\~Якщо заповідач\~через фізичні\~вади не\~може сам\~прочитати заповіт,\~посвідчення заповіту\~має відбуватися\~в присутності\~не менш\~як двох\~свідків. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування №1784/5 від 17.09.2015. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від\~17.07.1997\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 14.05.1960 батьками [PERSON] записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією такого свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.02.1993, [PERSON] та [PERSON] 23.02.1993 уклали шлюб (т. 1 а.с. 8). [INFO] у с. Слобода-Дашковецька помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.1998 (т. 1 а.с. 9). [INFO] у с. Слобода-Дашковецька померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.06.2018 (т. 1 а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2019, [INFO] у с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] (т. 1 а.с. 11). 13.10.2016 за адресою: [ADDRESS] на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, вона заповідає своїм дочкам [PERSON] , [PERSON] та своєму сину [PERSON] , в рівних частках кожному; цей заповіт посвідчено секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., заповіт підписаний особисто [PERSON] , особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено; цим заповітом відмінено заповіт посвідчений Майданською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 14.12.2015, зареєстрований в реєстрі за №131, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №77 (т. 1 а.с. 6). Згідно з копією спадкової справи №329/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] 28.07.2018 подала нотаріусу заяву, якою приймає все спадкове майно рухоме та нерухоме після смерті матері [PERSON] , повідомила, що крім неї є спадкоємці передбачені законом діти померлої: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 03.08.2018 [PERSON] подала нотаріусу заяву, якою приймає спадщину після смерті матері [PERSON] ; [INFO] [PERSON] подала нотаріусу заяву, у якій повідомила, що відмовляється від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] ; 24.11.2018 [PERSON] подала нотаріусу заяву, у якій повідомила, що відмовляється від прийняття спадщини за законом на користь сестри [PERSON] ; 10.12.2018 [PERSON] подав нотаріусу заяву, якою приймає майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] (т. 1 а.с. 44-55). З копії листа Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 24.04.2020 №01-40/720 убачається, що в Опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування), створеній при Вінницькій районній державній адміністрації, відсутні відомості щодо призначення опікунства відносно [PERSON] , [INFO] , яка проживала у [ADDRESS] ; з 31.01.2011 до 11.06.2018 [PERSON] перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації та отримував компенсацію фізичній особі, яка надавала соціальні послуги особі похилого віку [PERSON] відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558 (т. 1 а.с. 14). Відповідно до копії заяви [PERSON] від 31.01.2011, поданої начальнику Управління праці та соціального захисту населення Вінницької райдержадміністрації, [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду; згодна, щоб соціальні послуги їй надавав [PERSON] (т. 1 а.с. 129). Згідно з копією заяви про призначення компенсаційної виплати №110287/518 від 02.02.2011, [PERSON] погоджується надавати соціальні послуги [PERSON] (т. 1 а.с. 130). З рішення лікарсько-консультативної комісії від 13.01.2011 убачається, що [PERSON] не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду (т. 1 а.с. 131). Відповідно до листа директора Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» від 01.06.2021 №14-03-568, надісланого на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 26.05.2021, виплата пенсій здійснюється відповідно до «Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України та Міністерством праці та соціальної політики України №464/156; згідно з п. 1.13 Інструкції, за заявою одержувача, що надається до органу Пенсійного фонду, органу праці та соціального захисту населення, виплата пенсій, соціальних допомог може здійснюватися безпосередньо в операційній касі виплатного об`єкта поштового зв`язку згідно із зазначеною на відомості датою або після цієї дати протягом виплатного періоду, за окремими відомостями за формою В1-М, в яких проставляється відмітка «Для виплати в касі»; відповідно до абз. 2 п. 6.8 даної Інструкції, відомості за формою В1-М і разові доручення за формами В2-М та В3-М, підібраними за номерами до однієї підшивки, зберігаються у поштамтах, вузлах (центрах) поштового зв`язку в установленому порядку протягом 3-х років; таким чином, термін зберігання запитуваних відомостей на виплату пенсії за період з 2014 року до 2016 року включно є закінченим, а тому Вінницька дирекція АТ «Укрпошта» не вбачає за можливе надати останні (т. 1 а.с. 192). Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно зі ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і право на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. Відповідно до вимог\~статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій Глави 68 ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування. Аналіз норм Книги шостої Глави 68 ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 522/9893/17). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У статті 1257 ЦК України зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах За статтею 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України). У статтях 12, 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено,\~що13.10.2016 за адресою: [ADDRESS] на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, вона заповідає своїм дочкам [PERSON] , [PERSON] та своєму сину [PERSON] , в рівних частках кожному; цей заповіт посвідчено секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., заповіт підписаний особисто [PERSON] , особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено; цим заповітом відмінено заповіт, посвідчений Майданською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 14.12.2015, зареєстрований в реєстрі за №131. Оспорюваний заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем, посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Наполягаючи на задоволенні позовних вимог, позивач [PERSON] зазначає, що її матір [PERSON] не могла підписати заповіт, оскільки повністю втратила зір, слух та майже не пересувалася. Дані обставини стороною позивача при розгляді справи не підтверджені жодними належними та достатніми доказами, а саме: у матеріалах справи відсутня відповідна медична документація, яка б свідчила про вади слуху та зору заповідача [PERSON] . Хворобливий стан заповідача, який перешкоджав з`явитись до селищної ради для укладення заповіту, не слугує підставою для визнання заповіту недійсним. Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 05.10.2021 (справа № 646/8766/18). Посилання сторони позивача на рішення Управління праці та соціального захисту Вінницької РДА, яким сину [PERSON] [PERSON] було призначено допомогу по догляду за [PERSON] , не є належним доказом, який беззаперечно підтверджує наявність чи відсутність у [PERSON] таких фізичних вад, при яких остання не могла б прочитати та підписати текст заповіту. Варто зазначити, що вказане рішення Управлінням праці та соціального захисту Вінницької РДА було прийняте ще у 2011 році, а заповіт складено у 2016 році. Тобто вказане рішення не підтверджує стан здоров`я, наявність чи відсутність фізичних вад у [PERSON] саме на момент складання оспорюваного заповіту. Показання свідків, допитаних під час судового розгляду, різняться, оскільки одні свідки підтримують сторону позивача, а інші сторону відповідача. Крім того, свідки сторони позивача мають неприязні відносини з відповідачем по справі. Під час допиту свідки точно не підтвердили, чи мала померла [PERSON] такі фізичні вади, які б не давали їй можливість скласти, прочитати та підписати оспорюваний заповіт. Допитані в судовому засіданні свідки лише висловлювали свої припущення. Крім того, більшість допитаних свідків є родичами учасників справи, вони можуть бути зацікавленими у вирішенні справи на користь будь-кого із сторін по справі, тому суд не приймає до уваги їхні показання, надані під час судового розгляду. Припущення сторони\~позивача про\~те,\~що нібито\~заповіт було\~підписано відповідачем\~ [PERSON] ,\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки висновки\~почеркознавчих експертиз у матеріалах справи відсутні. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи стороною позивача не заявлялися. Судом також установлено, що заповідач [PERSON] не була визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною. Стороною позивача не доведено, що оспорюваний заповіт не відповідав внутрішній (дійсній) волі заповідача, не підписаний нею особисто, при складанні заповіту [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. У своїх\~усних поясненнях\~позивач [PERSON] \~зазначила,\~що з\~даним позовом\~звернулася до\~суду,\~оскільки не\~погоджується із\~заповітом,\~бодоглядала\~матір вона,\~а не\~відповідач [PERSON] ,\~не хоче,\~щоб відповідач\~була спадкоємицею майна після смерті [PERSON] . Варто зазначити, що непогодження із текстом заповіту не є підставою для його визнання недійсним. Крім того, заінтересованими особи,\~повноважними пред`являти\~позовні вимоги\~про визнання\~заповіту недійсним,\~відповідно до\~частини другої\~статті 1257\~ЦК України,\~можуть розглядатися\~виключно особи,\~суб`єктивні\~спадкові права\~яких,\~що виникають\~відповідно до\~норм Книги\~шостої Глави\~68\~ЦК України\~(спадкоємців\~за законом,\~спадкоємців за\~іншим заповітом,\~відказоодержувачів),\~порушені у\~зв`язку\~із вчиненням\~(складанням)\~недійсного (за\~їхнім твердженням)\~заповіту (постанова\~Верховного Суду\~від 01.11.2023\~№ 730/624/20). У даному випадку стороною позивача не обґрунтовано, які саме суб`єктивні спадкові права позивача [PERSON] порушені у зв`язку\~із вчиненням оспорюваного заповіту, оскільки згідно з таким заповітом, [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом на майно після смерті матері [PERSON] . Твердження позивача про те, що спадкове майно після смерті матері повинно бути розділене між усіма сестрами, оскільки оспорюваним заповітом порушуються права інших сестер третіх осіб по справі, спростовується тим, що треті особи [PERSON] та [PERSON] з будь-якими позовними вимогами до суду не зверталися; згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] після смерті матері [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від належних їм часток майна на користь [PERSON] . Також судом було звернуто увагу на заяву позивача [PERSON] , подану нотаріусу, про прийняття спадщини, у якій [PERSON] повідомила нотаріусу про наявність інших спадкоємців, але про одну дочку померлої [PERSON] [PERSON] , яка є відповідачем у даній справі, не зазначила, що доводить про неприязні відносини між сторонами по справі. На запитання суду з приводу порушеного вчиненням заповіту права позивача, остання зазначила, що вона не бажає, щоб серед спадкоємців була відповідач [PERSON] , з якою у неї тривалий час існують суперечки. Однак заповідач [PERSON] особисто здійснила право на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і не може бути відміненим/обмеженим за зверненням одного із спадкоємців лише через особисті суперечки. Щодо посилання сторони позивача на те, що у заповіті наявні порушення встановленого законодавством порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема секретарем сільської ради не зазначено місце вчинення нотаріальної дії (адреси), а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, секретарем в порушення порядку стягнуто плату за домовленістю, секретар сільської ради не встановила особу, в результаті чого в одному місці вказано прізвище « [PERSON] », а в іншому місці « [PERSON] », секретар сільської ради не перевірила справжність підпису особи, тому що про це не зазначено у заповіті, секретар не визначила обсягу цивільної дієздатності, не вказала, за яким документом перевірено дієздатність, секретар сільської ради не встановила фізичну ваду заповідача (поганий зір), суд зазначає таке. Заповіт від 13.10.2016 складений у письмовій формі із зазначенням місця, дати та часу його складання, особисто підписаний заповідачем [PERSON] , посвідчений секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області Косичук Л.В., як уповноваженою на вчинення такої нотаріальної дії особою органу місцевого самоврядування. Текст заповідального розпорядження складено від першої особи, що свідчить про складання заповіту особисто заповідачем. Заповіт власноручно підписано заповідачем у присутності секретаря сільської ради, який в свою чергу вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення поданого йому заповіту, що не викликало необхідності зачитувати заповідачем вголос складений і підписаний ним заповіт, як передбачено частиною другою статті 1248 ЦК України. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, й обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Припущення про те, що секретарем сільської ради не встановлено особу заповідача спростовується самим заповітом, у якому чітко зазначено, що особу заповідача встановлено, а зазначення замість вірного « [PERSON] » прізвища « [PERSON] » є технічною опискою. Суд звертає увагу на те, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення (постанова Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 397/1396/19). Пропуск однієї літери при написанні прізвища не є тим порушенням, яке впливає на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Інших порушень вимог щодо форми і посвідчення оспорюваного заповіту судом не установлено та стороною позивача не доведено, а отже, з урахуванням установлених у цій справі обставин та вимог чинного законодавства, відсутні підстави вважати вказаний заповіт недійсним. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19). У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 (справа №450/1686/17) та від 15.07.2019 (справа №235/499/17) зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає вимогу позивача про визнання недійсним заповіту недоведеною, а обставини, якими позивач підтверджує недійсність заповіту, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Outcome: dismissed