Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування і свої вимоги обґрунтовують тим, що 03.03.2021 року сталося ДТП, в якій водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Hundai Elantra р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення із вантажним фургоном Peugeot Partner р.н. [NUMBER] . У результаті ДТП пасажир автомобіля Hundai Elantra р.н. [NUMBER] [PERSON] загинув на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія на момент вчинення ДТП була застрахована у відповідача. 02.04.2021 року вони звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 15.04.2021 року відповідач повідомив про необхідність надання вироку суду по кримінальній справі. Станом на 02.05.2023 року обвинувальний акт відносно [PERSON] направлений до суду, де триває судовий процес, а страхове відшкодування не виплачено, що порушує їх право на отримання страхового відшкодування у встановлені законом строки. Вважають невиплату відповідачем страхового відшкодування безпідставною та такою, що грубо порушує їх права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказують, що відповідно до ст. 27.3 Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплат) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 27.2 Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, і заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманням одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2021 року становить 6000 грн.. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування згідно Закону: моральної шкоди - 72000 грн (12*6000): 3=18000 грн. (на одного потерпілого); витрат на поховання - 72000 грн. (12*6000); втрата годувальника - 216000 грн. (36*6000). Таким чином, загальний розмір відшкодування для [PERSON] (мами) становить: 18000 грн. (моральна шкода); 37440 грн. (витрати понесені на поховання)..Загальний розмір відшкодування для [PERSON] (дружини) становить: 18000 грн. (моральна шкода). Загальний розмір відшкодування для [PERSON] , що діє в інтересах сина [PERSON] становить: 18000 грн. (моральна шкода); 108000 грн. (шкода, пов`язана із втратою годувальника). Загальний розмір відшкодування для [PERSON] , що діє в інтересах сина [PERSON] становить: 18000 грн. (моральна шкода); 108000 грн. (шкода, пов`язана із втратою годувальника). Також зазначають, що ліміт відповідальності відповідача встановлений розпорядженням Нацкомфінпослуг. З 21.09.2019 року страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 року №538, встановлені у розмірі: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260000 грн. на одного потерпілого, незалежно від кількості потерпілих; за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 130000 грн. на одного потерпілого, але не більше 650000 грн. на одну страхову подію. Оскільки, утриманцям померлого відшкодовується шкода в розмірі не менше 36 мінімальних заробітних плат, то таке відшкодування здійснюється першочергово в повному обсязі. Решта розподіляється як відшкодування моральної шкоди (44000 грн.) між іншими членами сім`ї померлого. Відтак, діти загиблого мають право на отримання 238000 грн. (216000 грн + 22000 грн моральна шкода). Позивачка [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування 11000 грн. моральної шкоди. Позивачка [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування 11000 грн. моральної шкоди. Посилаючись на викладене, просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] - 11000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди; на користь [PERSON] - 11000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди; на користь [PERSON] , що діє в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] - 238000 грн. страхового відшкодування (216000 грн. шкоди, пов`язаної із втратою годувальника та 22000 грн. моральної шкоди). Ухвалою суду від 24.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 11.08.2023 року. 11.08.2023 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу на 03.10.2023 року 03.10.2023 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 14.11.2023 року для витребування доказів. 14.11.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву для витребування доказів до 18.01.2024 року. Представник позивачів адвокат Макух А.В. в судовому засіданні в режимі (ВКЗ) позов підтримала повністю, просить суд його задовольнити. Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про день та час розгляду справи повідомлено належним чином, представник в судове засідання не з`явився. До суду надіслано відзив (а.с.71-78), в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивачів, проаналізувавши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.03.2021 року сталося ДТП, в якій водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Hundai Elantra р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення із вантажним фургоном Peugeot Partner р.н. [NUMBER] . У результаті ДТП пасажир автомобіля Hundai Elantra р.н. [NUMBER] [PERSON] загинув на місці події. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 12). Позивачка [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 22 на звороті). Позивачка [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] . Шлюб між ними розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.04.2017 року по справі №591/783/17 (а.с.20). Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 20 на звороті та а.с. 21). 02.04.2021 за вих. № 14288 ТДВ «Юридична компанія «Відшкодування» в особі керівника Кульчицького О.С. в інтересах позивачів звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснити відшкодування для матері загиблого - [PERSON] : 18000 грн. моральної шкоди, 37440 грн. витрати на поховання; для дружини загиблого - [PERSON] : 18000 грн. моральної шкоди; для дитини загиблого - [PERSON] : 18000 грн. моральної шкоди та 108000 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; для дитини загиблого - [PERSON] : 18000 грн. моральної шкоди та 108000 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника (а.с. 8-9). Листом ТДВ «СК «Альфа-Гарант» від 15.04.2021року за вих. № 12/1509 було запропоновано для визначення всіх осіб, яким може належати страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, та для вирішення питання про розмір та кратність поділу між родичами загальної суми моральної шкоди, надати належним чином завірені документи на підтвердження родинних зв`язків, а також додатково відомості про доходи для розрахунку щомісячного відшкодування, а також рішення суду у кримінальній справі, розгляд справи відтерміновано (а.с. 28-30). Обставина, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Hundai Elantra р.н. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди - 03.03.2021 року застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» визнається відповідачем та відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як слідує з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Таким чином, за змістом статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Той факт, що внаслідок ДТП, що сталася [INFO] , на місці пригоди настала смерть [PERSON] , підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, отже, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком. Статтею 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати (п. 27.5 ст. 27 вказаного Закону). У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік" розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 6000 грн.. Відповідно, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 72000 грн. (6000 грн х 12). Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП, 03.03.2021 року, право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, мали в рівних частинах мати померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] та діти померлого [PERSON] та [PERSON] . Щодо вимоги позивачів про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Пунктом 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином сума страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника утриманцям одного померлого не може бути меншою ніж 216000 грн. = (6000 грн х 36). Щодо ліміту відповідальності відповідача, то такий встановлений полісом у розмірі: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн. на одного потерпілого, незалежно від кількості потерпілих; за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 130 000 грн. на одного потерпілого. Оскільки, утриманцям померлого відшкодовується шкода в розмірі не менше 36 мінімальних заробітних плат, то таке відшкодування здійснюється першочергово в повному обсязі. Решта розподіляється як відшкодування моральної шкоди (44000 грн.) між іншими членами сім`ї померлого. Відтак, діти загиблого мають право на отримання 238000 грн. (216000 грн + 22000 моральна шкода). Позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідно мають право на отримання страхового відшкодування 11000 грн. моральної шкоди. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved