Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

29.11.2021 року до Мар`їнського районного суду Донецької області звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони є батьками відповідача. Основним та єдиним джерелом доходу у них є пенсія за віком, але цих коштів не вистачає для купівлі ліків, харчів, вугілля для опалення будівлі та сплати комунальних послуг. Відповідач працює на ПаАТ Шахтоуправління «Покровське», має стабільний дохід, але матеріальної допомоги батькам не надає. Також, у позивачів є повнолітня донька, яка навчається, свого заробітку не має, проте всіляко допомагає батькам по господарству. У зв`язку з чим звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на їх користь аліменти у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1500 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і довічно. 10.05.2023 року заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків було задоволено. 07.06.2023 року представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву, де просила переглянути заочне рішення у даній справі та скасувати його. Вважала дане заочне рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як відповідач не з`являвся в судові засідання через той факт, що не був обізнаний про подану позовну заяву позивачами та бажав надати пояснення у справі. 31.07.2023 року ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області за заявою [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] було скасовано заочне рішення від 10 травня 2023 року у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні. Позивачі до судового засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Представник відповідача надіслала до суду письмові пояснення, де просила розгляд справи провести за відсутністю відповідача та його представника, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Вважає, що позивачі по справі зловживають своїм правом на подання до суду позову про стягнення аліментів на їх утримання, так як фактично не потребують такої допомоги. Сума нарахованої кожному з них пенсії перевищує суму прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, а доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної ними пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на купівлю ліків, харчів, вугілля для опалення будівлі та сплати комунальних послуг, що перевищує їх дохід у вигляді пенсії, не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області 23.04.2002 року, актовий запис про народження № 06. Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серіїї [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком. Згідно довідки про доходи [PERSON] , який є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Мар`їнському районі Донецької області і отримує пенсію за віком у розмірі 2523,83 грн., сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 склала 25262,10 грн. Згідно довідки про доходи [PERSON] , яка є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Мар`їнському районі Донецької області, отримує пенсію за віком, що склала 4058,50 грн. за жовтень 2021 року. Також судом були досліджені копії медичних карт позивачів, які підтверджують скарги батьків на стан здоров`я та звернення до лікарів. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений у такому розмірі; з 1 січня - 1934 грн., з 1 липня - 2027 грн., з 1 грудня - 2093 грн. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений у розмірі 2093 грн. Позивачі неодноразово викликались до суду для розгляду справи, але жодного разу в судове засідання для розгляду їх позову по суті не прибули, хоча кожен раз повідомлення отримували і належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. За таких обставин суду не вдалось конкретно встановити обставини, які належать установленню по даній категорії справ. Так, позивачі в своїй позовній заяві зазначають, що їм не вистачає коштів на придбання ліків, харчів, вугілля для опалення будівлі, а також на оплату комунальних послуг. Разом з тим, позивачі не надали будь яких доказів, письмових або усних, які б свідчили про конкретні суми витрат. Не було надано жодних квитанцій про оплату комунальних послуг, про придбання ліків, про оплату вугілля. Відповідач заперечує проти позову і посилається на те, його батьки не потребують допомоги, що вони отримують гідну пенсію від держави, яка відповідає вище наведеним нормативним актам. У даній справі ухвалювалось заочне рішення про задоволення позову, з яким не погодився відповідач і подав заяву про скасування заочного рішення. Під час розгляду вказаної заяви про скасування заочного рішення, в судове засідання з`явились позивачі та надали пояснення про те, що відповідач у справі мав борги по кредиту і вони замість нього в повному обсязі виплатили його кредит. Відповідач же кошти їм не повернув, тому вони вирішили з цієї підстави звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на своє утримання. Заочне рішення було скасоване і справа була призначена до розгляду, всі учасники неодноразово викликались до суду. Як вже зазначено вище, позивачі в судове засідання так і не з`явились, свій позов не підтримали, пояснень з приводу своїх вимог не надали, суми не обґрунтували. Крім того, у суду виникли сумніви щодо того, що під позовом про стягнення аліментів з відповідача криється інший позов про стягнення сплачених сум по кредиту відповідача. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов має бути залишено без задоволення із-за недоведеності вимог.

Outcome: dismissed