Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Данильчука Назарія Богдановича, звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса, з метою оформлення спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на частину квартири належну [PERSON] , у зв`язку із тим, що не виділена (визначена) частка померлого у спільному нерухомому майні. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.08.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Попередньо представник позивача - адвокат Данилючук Н.Б. подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Так, в судовому порядку встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого 10.04.2009 виконкомом Тернопільської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного ТОВ «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2009 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що загальна площа квартири по [ADDRESS] становить 65,8 кв.м., житлова - 32,4 кв.м. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим повторно 22.02.2023 Заліщицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заповіту померлий за життя не склав. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали: дружина - [PERSON] та син [PERSON] . Після смерті [PERSON] у справах приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Ткачука С.О. заведена спадкова справа № 27/2023. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №27/2023 заведеної приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Ткачуком С.О. до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою дружини померлого - [PERSON] про прийняття спадщини за законом за №91 від 03.03.2023. 14.08.2023 року за реєстровими №№ 1779, 1780, 1781, 1782 [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видано ці свідоцтва, складається з : - земельної ділянки, площею 0,1652 гектара, кадастровий номер: 6122084000:03:001:0028, цільове призначення якої "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", яка розташована в [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 0,4393 гектара, кадастровий номер: 6122084000:03:001:0029, цільове призначення якої "для ведення особистого селянського господасртва", яка розташована в селі Виноградне, Чортківського району, Тернопільської області; - земельної ділянки, площею 0,5998 гектара, кадастровий номер: 6122084000:01:001:0022, цільове призначення якої "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ", яка розташована на території Зозулинської сільської ради, Чортківського району, Тернопільської області; - транспортний засіб - трактор марки Т25АЗ, 1992 року випуску, номер машини [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Таким чином, Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті останнього, що підтверджується довідкою №19-15/16/19 виданою 01.03.2023 Виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області. Також, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] . 08.08.2023 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Ткачуком С.О. на усну заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину, після смерті зазначеного вище спадкодавця не може бути видане у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, видано без визначення часток кожного із співвласників. Правовстановлюючим документом встановлено, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірна квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки нерухомого майна, яке знаходилось у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] , закон не вимагає окремого визначення частки за ним у судовому порядку. При цьому, судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд вважає, що той факт, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свою частку у праві спільної сумісної власності, зокрема не визначив та не виділив в натурі належну йому частину спірної квартири, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця за законом після смерті останнього, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Відтак судом встановлено, що позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] має право на спадкування 1/2 частку квартири [ADDRESS] , проте позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на вказане спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Доказів того факту, що син померлого [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька у встановлені законом строки матеріали справи не містять, а тому судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , як спадкоємця майна після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved