Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

03.11.2023 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48141,40 грн, сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. та 7000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №V04.928.74878. Відповідно до п.1.1 Договору кредиту, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти)на поточні потреби в сумі 52035,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.4 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,00%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.11 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі, визначеному графіком щомісячних платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав відповідачці грошові кошти у сумі 52035, 00 грн. строком до 14.12.2022 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього Договору. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим, станом на 03.12.2020 має заборгованість у розмірі 40827,78 грн. Крім цього, на підставі договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитом а також 3% річних за користування кредитом в розмірі 1503,09грн. та заборгованість за інфляційними витратами в розмірі 5810,53 грн. Ухвалою від 23.11.2023 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2023, розгляд якого відкладено на 24.01.2024. 24.01.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача у позовній заяві просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутності не подавала, про причини неявки суд не повідомила, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останньої до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачкою не було подано. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку. Судом встановлено, що 14 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір №V04.928.74878, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 52035,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору; кредит надано строком на 84 місяці (п.1.1., 1.2., Договору) (а.с.5). Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценти за ставкою 0.0010% річних від не повернутої суми кредиту . Процентна ставка є фіксованою і не може збільшуватись без попереднього повідомлення та погодження Позичальника. За обслуговування кредитної заборгованості Банком, Позичальник сплачує фіксовану щомісячну плату в розмірі 0.0000% від початкової суми кредиту (п.1.4). Відповідно до 5.7 кредитного договору, реальна річна процентна ставка складає 0.0010%. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 1.8200 гривень. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Позичальником грошових зобов`язань відповідно до п. 2.1 цього договору. Як зазначено в п.2.1. Договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 84 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. У п.6 Договору наведено детальний Графік щомісячних платежів за кредитним договором, які сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 52035, 00 грн, що підтверджується Ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту від 14.12.2015 (а.с. 9). Із\~виписки по рахунку № [NUMBER] [PERSON] з 01.01.2000 по 03.12.2020 року вбачається здійснення операцій за поточним рахунком відповідача, відкритим на підставі вищевказаного договору з 14 січня 2016 року по 05 лютого 2018 року. За рахунком відповідача здійснювалось часткове погашення тіла кредиту, простроченого кредиту по угоді, процентів. Станом на 02 лютого 2018 операції за поточним рахунком відповідача містять 41 проводку, та загальна сума погашення кредиту, процентів в цілому становить 11209,36 грн (а. с. 10-12). Внаслідок порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, згідно з довідкою-розрахунком ПАТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача за кредитним договором №V04.928.74878 від 14.12.2015 станом на 03 грудня 2020 року становить: 40827,78 грн., яка складається з наступного: 40827,78грн. - заборгованість за основним боргом, 1,13 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0.00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.13). 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». ТОВ «ФК« Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував належну суму коштів на користь АТ «Ідея Банк» (а.с.19-21). Пунктом 5.1 Договору факторингу права вимоги, строк платежів по яких настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків п. 4.1. цього договору. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк» (а.с. 25-26). Згідно з Реєстру боржників до договору факторингу №12/90від 03.12.2020року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] на суму 26496,4грн, з яких: 26494,4 грн., яка складається з наступного: 40826,65 грн. - заборгованість за основним боргом, 1,13 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.23). За таких обставин, до ТОВ«ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором №V04.928.74878 від 14.12.2015року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання\~ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 20.07.2023 року направило відповідачу [PERSON] досудову вимогу № 1365/2023 від 13.07.2023 року про повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги за кредитним договором №V04.928.74878 від 14.12.2015 року однак дана вимога відповідачем виконана не була (а. с. 15-17). Крім цього, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» здійснило нарахування за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 року 3% річних на суму 1503,09 грн та інфляційних витрат на суму 5810,53грн у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до\~ст. 1054 ч. 1 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір №V04.928.74878 від 14.12.2015, підписаний власноручно [PERSON] . Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами. Крім цього, про обізнаність [PERSON] про укладення кредитного договору свідчить погашення нею тіла кредиту, процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до\~ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №V04.928.74878 від 14.12.2015. Згідно з вимогами ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.1054\~та ч. 2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, \~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що «Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою». При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та пункті 6.19 постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором №V04.928.74878 від 14.12.2015 позивачем здійснено нарахування 3% річних на кредитну заборгованість за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 в розмірі 1503,09 грн та інфляційних втрат в розмірі а 7313,62 грн (а.с.14). Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, а тому він приймається судом як належний. Підсумовуючи вищенаведене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №V04.928.74878 від 14.12.2015у загальному розмірі 48141 грн. 40коп., з яких :40826,65 грн - заборгованості за тілом кредиту, 1,13 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00грн заборгованість за нарахованими та не сплаченими комісіями, 1503,09 грн заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 5810,53 грн - заборгованість за інфляційними втратами. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», додаткову угоду № 6 від 12 червня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт № 16 прийому-передачі Реєстру боржників від 12 червня 2023 року за договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року, наказ (розпорядження) № ПД000000002 від 13 серпня 2021 року про прийняття на роботу [PERSON] та платіжну інструкцію № 265 від 14 вересня 2023 року. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищезазначене, з огляду на те, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн обґрунтованими. Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у сумі 2\~684 грн судового збору.

Outcome: approved