Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

14 листопада 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить: - змінити розмір аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановивши їх у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - присудити стягнення з нього аліментів у вищевказаному розмірі безпосередньо на користь сина [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість реалізувати своє право самостійно розпоряджатися власними коштами. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 18 липня 1998 року по 17 липня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року шлюб між ними розірвано (справа № 134/1063/15-ц). Від спільного подружнього проживання з відповідачкою мають двох дітей: менший з яких - син [PERSON] ще не досяг повноліття. Позивач вказує, що згідно судового наказу Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, вважає, що наявні підстави для зміни розміру та порядку сплати аліментів. Так, відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини; неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 186 Сімейного кодексу України передбачено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Позивач зазначає, що не хоче створювати зайвий обсяг роботи для органу опіки та піклування, однак він не довіряє своїй колишній дружині [PERSON] , оскільки вона у заяві про видачу судового наказу стверджує, що він (позивач) не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що не відповідає дійсності. Після розірвання шлюбу і по теперішній час він за особисті кошти придбав для дітей та колишньої дружини [PERSON] речі для облаштування житлового будинку [ADDRESS] на загальну 255300,00 грн. Сам будинок був побудований під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Для приведення цього будинку в жилий стан ним за згодою відповідачки [PERSON] було взято кредит, заборгованість по якому він оплачував одноосібно і за власні кошти. Станом на 23 жовтня 2023 року заборгованість по кредиту становить 50136,91 грн. В свою чергу відповідачка налаштовує дітей проти нього, його дочка та син перестали з ним спілкуватися та уникають зустрічей. За таких обставин у нього відсутні підстави довіряти відповідачці [PERSON] з питань цільового використання нею аліментів на утримання сина, відтак позивач просить змінити одержувача аліменти, стягнувши їх безпосередньо на користь [PERSON] , якому виповнилося 16 років і який за віком має право самостійно розпоряджатися цими коштами. На думку позивача, отримання сином коштів безпосередньо матиме важливу виховну функцію, сприятиме розвитку у нього почуття відповідальності, формування навичок ефективного управління особистим бюджетом. Також позивач просить взяти до уваги, що він у вищевказаному будинку не проживає та предметами побуту, придбаними ним за власні кошти, не користується. Спершу він приймав участь в АТО, а з початку 2023 року виконує свій обов`язок по захисту Батьківщини та проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. У період з лютого 2023 року по квітень 2023 року після поранення в бою потребував тривалого лікування, що потягло за собою значні витрати. З огляду на специфіку його нинішньої діяльності (служба в Державній прикордонній службі України) та стан його здоров`я після отриманих поранень, з метою запобігання заборгованості зі сплати аліментів, позивач просить змінити розмір аліментів, які підлягаю стягненню з нього на утримання неповнолітнього сина за судовим наказом Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року, визначивши їх у мінімальному рекомендованому розмірі, що дорівнює одному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, на думку позивача, зробить спірні відносини більш стабільними та прогнозованими, оскільки він матиме можливість сплачувати аліменти наперед і син не залишиться без матеріальної підтримки в разі його поранення. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 28 листопада 2023 року до суду від представника співвідповідачів - адвоката Лукавського А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Так, статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів шляхом зміни їх стягнення з частки від його доходу на тверду грошову суму, що не передбачено чинним законодавством, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів. Окрім того, в силу вимог ст. 186 Сімейного кодексу України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Проте, позивач не довів нецільове використання аліментів з боку відповідачки [PERSON] . Його посилання на відсутність довіри до колишньої дружини є особистою думкою, яка не підтверджена жодними доказами. Відповідачка [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи та не в змозі самостійно забезпечити гармонійний розвиток спільного з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON] , який жодних претензій щодо витрачання аліментів не має і також не бажає зміни стягувача аліментів. 07 грудня 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що судове рішення про стягнення з нього аліментів було ухвалено в наказному провадженні шляхом винесення судового наказу, відтак суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Він не брав участі під час розгляду даної справи та не мав можливості висловити свою позицію, надати відповідні докази. Також положеннями ЦПК України не передбачено можливості подати заяву про скасування судового наказу про стягнення аліментів чи оскаржити його в апеляційному порядку. Обов`язок утримувати сина [PERSON] є не лише у нього, але й у його матері - [PERSON] і сама по собі інвалідність не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину. До того ж у нього відсутній обов`язок утримувати [PERSON] за рахунок аліментів, власником яких є їхній син [PERSON] . Виходячи з принципу рівності, при визначенні розміру аліментів слід враховувати матеріальне становище не лише платника аліментів, але й одержувача аліментів. Позивач зазначає, що в період шлюбу з [PERSON] він власноручно побудував житловий будинок загальною площею 158,8 кв. м, житловою площею 80,1 кв. м, по [ADDRESS] . Для завершення будівництва і проведення внутрішніх опоряджувальних робіт на його ім`я було оформлено кредит, який він після розірвання шлюбу у 2015 році і до цього часу сплачує самостійно за власні кошти, хоча ця заборгованість є спільною з [PERSON] . У вказаному будинку проживають [PERSON] та їхні діти, він же цим нерухомим майном взагалі не користується, хоча вклав значні кошти і працю у його будівництво та облаштування. Окрім того, він одружився вдруге та має іншу сім`ю, також на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою за віком. До того ж, у судовому наказі визначено, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як він у позові ставить питання про те, щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто пропонує, щоб син отримував вдвічі більше. Враховуючи те, що він бере безпосередню участь у бойових діях, неодноразово отримував поранення, він потребує значних коштів на лікування та реабілітацію, а також змушений за власні кошти придбавати собі військовий одяг та засоби захисту, щоб елементарно вижити. Також у відповіді на відзив позивач заявив клопотання про визнання обов`язковою явку в судове засідання співвідповідача [PERSON] , мотивуючи тим, що його колишня дружина [PERSON] перешкоджає їхньому спілкуванню та не дає сину можливості висловити свою думку стосовно даного спору, а згідно положень ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Вважає, що у спірних правовідносинах ефективним способом захисту його права на цільове витрачання сплачуваних ним аліментів, так і права дитини на самостійне одержання та розпорядження належними йому аліментами, є зміна одержувача аліментів, тобто, щоб аліменти одержувала не [PERSON] , яка не надала жодних доказів цільового витрачання одержуваних на дитину аліментів, а безпосередньо син [PERSON] . Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представників позивача. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про визнання явки відповідача [PERSON] в судове засідання обов`язковою. Також протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року розгляд справи було відкладено для надання можливості представникам позивача скористатися правничою допомогою. В судовому засіданні 16 січня 2024 року представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник співвідповідачів - адвокат Лукавський А.В. в задоволенні позову просив відмовити за наведених у відзиві підстав. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та співвідповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2007 року. З 18 липня 1998 року позивач [PERSON] та співвідповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року між ними розірвано. Судовим наказом Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року (справа № 134/1658/23) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] з 30 травня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України, що підтверджується даними довідки за № 12/3391, виданої 11 жовтня 2023 року вказаною військовою частиною. З 06 січня 2023 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 січня 2023 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом на сина [PERSON] , шляхом зміни розміру їх стягнення з частки від його доходу на тверду грошову суму. Суд звертає увагу на те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу стягнення аліментів. Стаття 192 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, зокрема, таких як: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму має винятково стягувач аліментів. З огляду на викладене, позивач [PERSON] позбавлений можливості просити змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від його заробітку (доходу). Згідно правового висновку, зробленого в Постанові Верховного Суду від 16.10.2019 (справа № 664/2746/17), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів змінюється лише за позовом одержувача аліментів. Враховуючи, що звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить виключно одержувачу аліментів та за його вибором, а не платнику аліментів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713. За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до ст. 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Між тим, матеріалами справи не доведено нецільове використання аліментів матір`ю дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір`ю дитини аліментів, які стягуються з позивача. Виходячи із змісту норм чинного законодавства та оцінивши встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження нецільового використання аліментів з боку відповідачки [PERSON] , а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині зміни одержувача аліментів - немає. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру та одержувача аліментів слід відмовити. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню судові витрати на сплату судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed