Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

16 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми основного боргу у розмірі 11 979,00 гривень; 3 відсотки річних в розмірі 618,31 гривень; інфляційні збитки в розмірі 4 104,27 гривень, всього 16 701,58 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до якого останній взяв в борг 11 979,00 гривень зі строком повернення до 07 листопада 2021 року. Однак, станом на 16.11.2023 року сума позики 11 979,00 гривень відповідачем не повернута, з огляду на це позивач звернувся з цим позовом до суду. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.11.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 07.11.2021 року отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 11 979,95 гривень, які зобов`язувався повернути до 07.11.2021 року, про що свідчить оригінал розписки. (а.с.7). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № \~564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відтак, відповідач [PERSON] взяв у борг грошові кошти та зобов`язався повернути їх [PERSON] , а тому, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення заборгованості в сумі 11 979,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача 3 % річних за користування позикою та інфляційних витрат варто зазначити наступне. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов`язку позичальника сплатити проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу\~. У разі порушення зобов`язання, згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі №6-369цс15). Згідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, суд приходить до висновку, що за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 07.11.2021 року за період з листопада 2021 року по червень 2023 року з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати в сумі 4104, 27 грн. та 3% річних від простроченої суми позики в розмірі 618,31 грн. Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач станом на день розгляду справи свої зобов`язання за договором позики в обумовлений сторонами термін не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг за розпискою. Враховуючи наведене, судом встановлено про наявність підстав для задоволення позову, а саме з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 11 979,00 гривень; 3 відсотки річних в розмірі 618,31 гривень; інфляційні збитки в розмірі 4104,27 гривень, всього 16 701,58 гривень. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved