Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] (надалі - Позивач) є сином [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Позивач є внуком [PERSON] . За [PERSON] \~у власності\~зареєстрована квартира\~ [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер батько Позивача [PERSON] . Позивач у встановлений шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька, [PERSON] , але Позивачу було відмовлено. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної у [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , оскільки спадкоємець на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк. Оскільки Позивач є сином [PERSON] і він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , а [PERSON] постійно проживав зі свою матір`ю за адресою: [ADDRESS] , хоча був зареєстрований за іншою адресою, тому необхідно встановити факт спільного проживання батька Позивача з бабусею та це є єдиним належним способом для отримання свідоцтва про право на спадщину Позивачем. Необхідно зазначити, що\~протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини батько Позивача не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її фактично, оскільки не заявляв про відмову від неї, а також його не було усунуто від права на спадкування. Позивач вважає, що його батьком не пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, але був зареєстрований за іншою адресою в зв`язку з чим на разі і виникла необхідність у встановленні факту проживання батька позивача з його матір`ю до дня її смерті, а саме до [INFO] . Аргументи учасників справи Представником позивача адвокат Козаченко Д.І. разом з позивачем [PERSON] підтримали позовні вимоги та обставини, зазначені в позовній заяві Третя особа [PERSON] скерувала на адресу суду пояснення, у яких зазначив, що не претендує на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . В судовому засіданні зазначив, що до нотаріуса не звертався, не має наміру успадковувати спірну квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що була сусідкою померлого [PERSON] , він мешкав на першому поверсі, а вона на другому. Його мати [PERSON] весь час знаходилась з ним, [PERSON] був лежачим, потребував догляду. Мав також брата, але вони мешкали в сусідньому будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом позивача з 2010 року, бачив батька позивача, він пересувався на колясці, також мешкав з бабусею, яка завжди йому допомагала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що живе по вул. Криворіжсталі в одному домі з позивачем з 2009 року. Часто приходять в гості один до одного. [PERSON] доглядала батька який був у візочку. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, скерував на адресу суду заяву. У якій просить розглядати справи за відсутності представника позивача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] (надалі - Позивач) є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.8). Матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Дзержинським РАЦС міста Кривого Рогу 13 вересня 1969 року, [PERSON] матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.8 зворот). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу (а.с.9). Отже суд встановив, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , та відповідно Позивач є сином [PERSON] , і онуком [PERSON] . За [PERSON] \~у власності\~зареєстрована квартира\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Договором купівлі-продажу\~квартири від\~08.01.1997р.\~(а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10 листопада 2021 року (а.с.11). [INFO] помер\~батько Позивача\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~видане Металургійним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Кривому Розі\~Криворізького району\~Дніпропетровської області\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~ від\~28.03.2023р\~(а.с.11\~зворот). Згідно із довідкою №25, Позивач та його батько зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Факт проживання батька Позивача разом з його матір`ю, [PERSON] , з 01 лютого 2018 року до дня її смерті сторона позивача підтверджує Актом складеним 29.09.2023р мешканцями будинку [ADDRESS] у якому зазначили. Що за адресою [ADDRESS] громадянин [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю, [PERSON] з 01 лютого 2018 року по 10 листопада 2021 року без реєстрації (а.с.12 зворот). На підтвердження того, що батько позивача був інвалідом першої групи та пересувався у візочку суду представлена довідка від 25.01.2018р, у якій зазначено, що батьку Позивача [PERSON] встановлено безстроково першу групу інвалідності з 01.02.2018 та останній потребував постійного стороннього нагляду та допомоги (а.с.13). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька, [PERSON] (а.с. 14). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2023р., вивчивши документи, подані [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , подані для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , вважаю, що заявнику необхідно відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних причин. Спадковим майном є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано на ім`я [PERSON] (матері [PERSON] ), яка померла [INFO] . Згідно довідки №21007, сформованої 25.09.2023р., нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до Реєстру Криворізької міської територіальної громади, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та в якій значиться, що на момент своєї смерті була зареєстрована одна. Отже, у [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , оскільки спадкоємець на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк (а.с.54 зворот). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За правилами частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). Позивач звернувся до Приватного нотаріуса у встановлений шестимісячний, що підтверджується копією спадкової справи 59/2023 заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с.48-57). Встановлено, що адреси реєстрації спадкодавця [PERSON] та її сина [PERSON] не співпадають, однак згідно показів свідків [PERSON] весь час мешкав зі своєю матір`ю за адресою по [ADDRESS] без реєстрації, оскільки був інвалідом першої групи, пересувався на візочку та потребував цілодобової допомоги. Також факт проживання батька Позивача разом з його матір`ю, [PERSON] , з 01 лютого 2018 року до дня її смерті підтверджується Актом від 29.09.2023р. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою по [ADDRESS] сама, інші особи, які на момент смерті були зареєстровані з спадкодавцем відсутні. За життя [PERSON] успадкувала майно після свого чоловіка у вигляді квартири за адресою по [ADDRESS] . З досліджених матеріалів справи, допитаних свідків в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала єдиного спадкоємця сина [PERSON] , який не звернувся до нотаріуса у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її фактично, оскільки не заявляв про відмову від неї, а також його не було усунуто від права на спадкування. Щодо строку для прийняття спадщини Як визначено частиною 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Слушними є доводи сторони позивача, що батьком Позивача [PERSON] не пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів того, що [PERSON] мешкав останні три роки до смерті своєї матері разом із нею, тобто фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Висновки суду Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом. Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої\~статті 1268 ЦК\~України\~підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах. Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в\~\~Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не\~\~проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є її син [PERSON] , після смерті якого є спадкоємцем Позивач. Проаналізувавши письмові матеріали справи у сукупності з показаннями свідків, які, кожен окремо, під присягаю засвідчили, що [PERSON] останні роки перед смертю матері мешкав по [ADDRESS] саме там де мешкала його похила мати [PERSON] . Свідки також підтверджують, що бабуся позивача [PERSON] піклувалась про свого сина [PERSON] , оскільки він був інвалідом. А вона мешкала на першому поверсі, саме тому забрала його мешкати до себе, надавала необхідну допомогу, а після смерті бабусі, за батьком продовжував піклуватись Позивач. Свідки розповіли детальні обставини життя [PERSON] та її сина [PERSON] , обізнані про їх життєві проблеми та обставини життя, хворобу [PERSON] , тому суд вважає, що надана свідками інформація свідчить про те, що їх показання є правдивими, логічними та послідовними. Суд приходить до переконання про те, що Позивачем подано належні та допустимі докази, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, що [PERSON] мешкав разом з матір`ю [PERSON] за однією адресою з лютого 2018 року. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню, оскільки судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 01 лютого 2018 року по 10 листопада 2021 року включно. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач по справі [PERSON] не просить суд стягнути судові витрати з відповідача, то судові витрати сплату судового збору з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved