Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Адвокат Тимошенко О.І., діючий в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 серпня 2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Реєстрацію шлюбу підтверджує дублікат свідоцтва про шлюб, виданий Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 12 грудня 2014, до укладення шлюбу, у Позивача та Відповідача народилась спільна дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Наразі позивач та відповідач вирішили розірвати шлюб. Тривалий час вони не проживають спільно, більше не вважають себе подружжям, та не бажають надалі перебувати в зареєстрованому шлюбі. Примирення подружжя та збереження шлюбу позивач та відповідач вважають недоцільним через розбіжності у життєвих поглядах, через що втрачено почуття любові, а шлюбні відносини сприймаються ними як тягар. Подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, і є неможливим. Сторони досягли спільної згоди розірвати шлюб, для чого звертаються до суду. На момент подання цього позову спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Потреба в поділі спільного майна подружжя відсутня через те, що усе нерухоме та рухоме майно подружжя залишилась у місті Маріуполь Донецької області, а невизначена його частина взагалі є знищеною під час ведення бойових дій за володіння містом Маріуполь. На підставі викладеного просив шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тимошенко О.І. в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не направила. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зроблено відповідний актовий запис №231 від 04.08.2020 року та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] . 12 грудня 2014 року, до укладення шлюбу, у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору щодо поділу спільного майна подружжя чи визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved