Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

31 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про зняття арешту та скасування заборони на відчуження нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що з 31 жовтня 1992 року по 20 листопада 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. 01 червня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2002 на ім`я позивача була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2006, відповідача було знято з реєстрації за вищевказаною адресою. 17.02.2006 позивач уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] . У липні\~2021\~року позивач\~вирішила відчужити\~належну їй\~квартиру,\~однак в\~нотконторі дізналася,\~що ухвалою\~Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 24.11.2003\~на квартиру\~накладено арешт,\~під час\~досудової підготовки\~до розгляду\~справи за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ долі зі спільного майна подружжя. Жодних договорів про поділ майна сторони не укладали, квартира була придбана за кошти батьків позивача, та відповідач не скористався правом у строки у порядку визначеному законом на звернення до суду про поділ майна. Посилаючись на вищевказані обставини позивачпросила суд задовольнити позов. Позивач, представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] з 31 жовтня 1992 року по 20 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого міським відділом РАЦС м. Марганець, актовий запис № 395, та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №\~357. Згідно договору\~купівлі-продажу\~квартири від\~01.06.2002,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Криворізького\~міського нотаріального\~округу Пахомовою\~Н.І.,\~в реєстрі\~за №\~8661, [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . 17 лютого 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] , що встановлено свідоцтвом про шлюб, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 50. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2003, в порядку досудової підготовки до розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ долі зі спільного майна подружжя, накрадено арешт відчуження квартири [ADDRESS] , оформленої на ім`я [PERSON] . Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року надав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Виходячи з викладеного вище, судом встановлено, що арешт (обтяження) накладений на квартиру позивача, порушує права останньої та позбавляє змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом скасування арешту та заборони на відчуження з квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved