Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

21.11.2023 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.08.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми і проживають разом з нею. Зазначає, що на початку сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому їхнє подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім`ї стало, зокрема, те, що у них з відповідачем із часом стали різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, на виховання дітей, тощо, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Також, вказує, що відповідач час від часу застосовував до неї психологічне домашнє насильство, а саме обзивав різними непристойними словами, принижуючи її честь і гідність, як жінки, так і матері. При цьому робив це в присутності малолітніх дітей та посторонніх осіб. Інколи міг застосувати до неї фізичне насильство. Стверджує, що вона намагалася зберегти сім`ю і вплинути на чоловіка з метою знайти консенсус в їхніх взаємовідносинах, проте позитивних змін не відбулось. В результаті наведеного, між ними склались такі відносини, як нетерпимість один до одного, вони вже не могли знайти спільної мови навіть при вирішенні елементарних побутових питань. Звертає увагу, що протягом останнього часу вони не підтримують подружніх стосунків і проживають окремо. Вказані обставини привели до остаточного розпаду їхньої сім`ї. Враховуючи викладене вище, позивач просить розірвати даний шлюб, оскільки він став носити формальний характер. Сторони припинили цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги. Також, позивач вважає, що недоцільно надавати їм термін на примирення, так як воно вже неможливе, враховуючи що неприязні стосунки між ними тривають вже досить довго. Крім того, вказує, що спору про місце проживання малолітніх дітей від шлюбу у них немає, оскільки за домовленістю з відповідачем вони залишаються проживати з нею, а позивач в свою чергу зобов`язується не чинити перешкод відповідачу у спілкуванні з ними. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач бажає залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Крім того, зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які зберігаються в матеріалах справи. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 16.01.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 09.08.2019 року у виконкомі Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми і проживають разом з матір`ю (а.с.7-9). Разом з тим, судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Крім того, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітніх дітей, оскільки ними не заявлялись вимоги про визначення місця їх проживання, а тому питання про місце проживання малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, судом не вирішується. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу від 16.11.2023 року, акту виконаних робіт про надання послуг на правничу допомогу від 16.01.2024 року, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 67716494 від 17.11.2023 року витрати на правничу допомогу склали 3000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 67716494 від 17.11.2023 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 4073 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved