Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

11.09.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Костянтинівської міської ради, Служба у справах дітей Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, Орган опіки та піклування Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що вона з 03.07.2015 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, постійно виникали суперечки та сварки, внаслідок чого рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.01.2021 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Малолітні діти зареєстровані за адресою її реєстрації, а саме: [ADDRESS] , а фактично проживають та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи разом з нею, вітчимом та меншою сестрою за адресою: [ADDRESS] . В їх родині склалися доброзичливі стосунки. Вона та її новий чоловік спиртні напої чи наркотичні засоби не вживають; скарг від сусідів чи інших осіб щодо них не було. Діти завжди охайні, доглянуті та привітні до дорослих та дітей. Діти перебувають на її повному матеріальному утриманні. Вона працювала у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» та на теперішній час перебуває у декретній відпустці. Її чоловік перебуває на військовій службі та отримує стабільний дохід. Після розірвання шлюбу відповідач припинив цікавитися дітьми. Він не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, не опікується дітьми, не переймається їх здоров`ям, фізичним чи духовним розвитком, навчанням. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.11.2018 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Аліментні платежі відповідач по листопад 2021 року сплачував нерегулярно, а потім зовсім припинив сплачувати, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2023 складала 69604,50 грн. Відповідно до довідок, виданих Криворізькою гімназією № 69 Криворізької міської ради, відповідач жодного разу в навчальному закладі не з`являвся, справами дітей не цікавиться, участі у вихованні дітей не приймає. Відповідач не проявляє батьківської турботи до власних дітей, не займається їх підготовкою до самостійного життя, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч.1 ст. 164 СК України. І якщо несплату аліментів та ненадання допомоги в лікуванні дитини можна пояснити складним фінансовим становищем, то факт незацікавленості батька у вихованні та спілкуванні з дітьми свідчить про його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, вважає, що відповідач ухиляється від виховання дітей, не виявляє відносно них батьківської турботи. З 2018 року по теперішній час відповідач не виконує батьківські обов`язки щодо своїх дітей, хоча має таку можливість. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (а.с.70-71), в якому позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, пославшись на таке. У позовній заяві позивачка посилається на довідки з Криворізької гімназії № 69 де вказано, що батько жодного разу в навчальному закладі не з`являвся, справами дітей не цікавився й участі у вихованні дітей не приймає, та робить суб`єктивний висновок, що він не проявляє батьківської турботи, не займається їх підготовкою до самостійного життя, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч.1 ст. 164 СК України. Звертає увагу, що за взаємною згодою місце проживання спільних дітей було встановлено з матір`ю і це природно, оскільки ця обставина сприяє найкращим інтересам дитини. Він працює водієм -далекобійником та у зв`язку зі специфікою своєї професії дуже часто знаходиться у довгих відрядженнях і фактично живе у машині. Після початку агресії рф проти України він вимушений був евакуюватися, оскільки його єдине житло - будинок у селі Ближня Диліївка знаходиться безпосередньо на лінії зіткнення. Протягом 2022 року роботи практично не було, однак робоче місце за ним зберігалося. На роботі він характеризується позитивно. Його матеріальне становище на той момент було скрутним. На теперішній час він стабільно отримує заробітну плату та почав сплачувати аліменти, скорочуючи виниклу заборгованість. Крім того, він стверджує, що після розірвання шлюбу позивачка через образу на нього постійно перешкоджала спілкуванню з дітьми, постійно створювала йому негативний образ як батька перед дітьми, телефонів дітей для особистого спілкування вона не надає. Де саме знаходиться колишня дружина з дітьми, він не знав до отримання копії позовної заяви. Приблизно у серпні 2023 року позивачка зателефонувала йому і запропонувала в обмін на погашення заборгованості по аліментам відмовитися від дітей, на що він категорично відмовився. Тоді позивачка сказала, що вона й так позбавить його батьківських прав та що він буде сплачувати заборгованість по аліментам та аліменти. Він бажає налагодити спілкування з дітьми, брати участь у їх вихованні, готувати їх до самостійного життя та праці, забезпечувати їх матеріально, навіть якщо будуть штучно створюватися перешкоди. Доказів того, що він, беручи до уваги реалії у вигляді воєнного стану та масової міграції населення, свідомо ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання дітей позивачкою не надано. Як убачається із тексту позовної заяви, чоловік позивачки перебуває на військовій службі, а вона перебуває у декретній відпустці. Наявність в її чоловіка трьох неповнолітніх дітей, в разі позбавлення батьківських прав рідного батька з подальшим усиновленням створює штучні умови для звільнення з військової служби нинішнього чоловіка позивачки. Зазначене свідчить про те, що позивачка зловживає своїми правами, порушує його право на прямі контакти, і ця ситуації не сприяє найкращим інтересам дітей, тому що їх просто використовують у власних цілях. Моделювання таких ситуацій призведе до небезпечних для суспільства наслідків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а доводи, викладені у позові, спрямовані тільки на досягнення мети, не пов`язаної із основними завданнями Сімейного кодексу, а головне сприяють порушенню гарантованих сімейним законодавством та Конституцією України його прав і не відповідають інтересам дітей, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивачка подала відповідь на відзив (а.с.84 -85), у якій зазначила, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що працює водієм-дальнобійником, знаходиться у відрядженнях. Після повномасштабного вторгнення був вимушений евакуюватися, протягом 2022 року роботи практично на було. Так, дійсно, окремою стороною військової агресії стала втрата для багатьох робочих місць та усіх видів доходів. Втім, як до введення воєнного стану на території України, так і після - регулювання питання щодо аліментних платежів не змінилося. З огляду на зазначене, незалежно від того, втратила особа працевлаштування до введення воєнного стану, чи після, обов`язок сплати аліментів за нею залишається. Наголошує, що, посилаючися на воєнний стан та втрату доходів, відповідач не взяв до уваги той факт, що заборгованість по аліментам у нього виникла, починаючи з 2019 року. Відповідач стверджує, що вона після розірвання шлюбу постійно перешкоджає спілкуванню з дітьми, що є неправдою. Адже вона неодноразово телефонувала відповідачу та просила хоч іноді приїжджати до дітей, адже вони сумують за татом. Відповідач ніяк на це не реагував та відповідав, що не вважає за необхідне, та «не хочу травмувати дітей». Зазначає, що відповідач не звертався до компетентних органів чи суду з приводу здійснення перешкод у вихованні дітей. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що бажає налагодити спілкування з дітьми, брати участь у їх вихованні, готувати їх до самостійного життя. Проте, чомусь протягом останніх п`яти років жодного разу не проявив заінтересованості у їх подальшій долі, не поцікавився успіхами дітей, їх здоров`ям, навіть у телефонному режимі. До повномасштабного вторгнення, коли вона з дітьми проживала у Донецькій області, відповідач неодноразово проїжджав повз дітей на вулиці, не реагуючи на те, що діти його кличуть. Молодша дитина батька навіть не пам`ятає, та вважає своїм батьком її нового чоловіка. Відповідач тривалий час проживає окремо від дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків з їх виховання, не спілкувався із дітьми протягом багатьох років, тобто фактично самоусунувся від виховання дітей, не піклувався про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, що, на її думку, позбавляє можливості відповідача заперечувати проти позову. Відповідачем заперечення подані не були. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2023 відкрито провадження у цій справі, залучено до участі в розгляді цієї справи в якості третьої особи Орган опіки та піклування Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, справу призначено до підготовчого засідання, зобов`язано Орган опіки та піклування Металургійної районної у місті Кривому Розі ради надати висновок щодо попереднього розв`язаного спору між сторонами (а.с.31-32). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.10.2023 зобов`язано Орган опіки та піклування Металургійної районної у місті Кривому Розі ради відповідно до ч.5 ст. 19 СК України надати висновок щодо попереднього розв`язання спору між сторонами на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, а саме: висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , та відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.61-62). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання позивачки про виклик та допит свідків (а.с.106-107). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що після фактичного припинення шлюбних відносин влітку 2018 року, відповідач лише двічі відвідав дітей. Перший раз на день народження молодшого сина [PERSON] - [INFO] та другий раз на Новий рік 2019 року. Більше жодного разу відповідач дітей не відвідував, хоча знав місце їх проживання. З її боку жодних перешкод щодо участі у вихованні дітей відповідачу не вчинялося. Навпаки, вона неодноразово телефонувала відповідачу та просила відвідати дітей. Проте, відповідач на її прохання не реагував та дітей не відвідував. Наразі вона перебуває у повторному шлюбі, у родині склалися добрі та теплі стосунки. Діти люблять її нового чоловіка та вважають його батьком. Молодший син рідного батька не пам`ятає. З огляду на те, що протягом останніх п`яти років відповідач будь-якої участі у вихованні не приймав, вважає, що останній має бути позбавлений батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Представниця позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.53). Представник третьої особи Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.90). Представник третьої особи Служби у справах дітей Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши думку малолітнього [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що він мешкає у Кривому Розі з мамою, татом [PERSON] , братом та молодшою сестрою. Рідний батько [PERSON] його не відвідує, не спілкується з ним, якоїсь уваги йому не приділяє; думку малолітнього [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що він мешкає у Кривому Розі з мамою, татом [PERSON] , братом та молодшою сестрою. [PERSON] він не знає,- суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2015 року. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області № 225/6546/20 від 15.01.2021, яке набрало законної сили 15.02.2021, шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Малолітній [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 30.03.2021 (а.с.10). Малолітній [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.08.2016 (а.с.11). 28.05.2021 позивачка уклала повторний шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2021 (а.с.13). Малолітні [PERSON] , [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 22.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 7-9). Статтею 150 СК України закріплений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1), піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2), забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3), поважати дитину (ч.4). Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ч.1). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2). Частиною першої статті 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, в тому числі в разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2). Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Факт ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню малолітніх [PERSON] , [PERSON] знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених доказів по справі. Так, свідок [PERSON] , сусідка позивачки, у судовому засіданні пояснила, що позивачка разом з чоловіком [PERSON] та трьома малолітніми дітьми два роки мешкає по сусідству з нею у м. Кривий Ріг. Стосунки в родині позивачки доброзичливі, діти доглянуті та забезпечені всім необхідним. Рідного батька [PERSON] та [PERSON] вона (свідок) жодного разу не бачила. [PERSON] та [PERSON] вважають батьком [PERSON] . Зі слів позивачки їй (свідку) відомо, що рідний батько дітей з дітьми не спілкується та не телефонує їм. Свідок [PERSON] , кум сторін, у судовому засіданні пояснив, що він (свідок) працював з відповідачем на одному вугільному підприємстві. Згодом відповідач запропонував йому похрестити сина, на що він погодився. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалося та одного разу йому (свідку) зателефонувала позивачки та попросила допомоги їй перевезти її та дітей, оскільки відповідач вигнав її з дому. Після припинення подружніх відносин відповідачу була відома адреса позивачки, однак, відповідач дітей не відвідував, будь-яких подарунків через нього (свідка) дітям не передавав. З початком повномасштабного вторгнення, на прохання позивачки, він (свідок) допоміг їй з дітьми виїхати з Донецької області. Зі слів позивачки йому (свідку) відомо, що відповідач дітей не відвідує та не телефонує їм. Випадки наявності будь-яких перешкод з боку позивачки щодо участі відповідача у вихованні дітей йому (свідку) не відомі. Зі слів батьків позивачки йому відомо, що ще за часів, коли позивачка мешкала у Донецькій області, батьки позивачки вели дітей вулицею та бачили автомобіль відповідача. Батьки позивачки просили відповідача вийти до дітей, проте останній до дітей не вийшов. Позивачка наразі перебуває у шлюбі з [PERSON] , якого діти вважають батьком. Станом на 01.07.2023 відповідач мав заборгованість по аліментах на утримання синів за період з 31.07.2018 по 01.07.2023 у загальному розмірі 69604,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] за виконавчим документом № 225/3949/18 від 07.11.2018 (а.с.14-15). 31.08.2023, 25.09.2023 відповідачем перераховано позивачці в рахунок сплати аліментів грошові кошти в загальній сумі 4000,00 грн (а.с.73, 73 зворот). Відповідно до довідок Криворізької гімназії № 69 Криворізької міської ради від 01.08.2023 № 120, від 31.08.2023 № 117 малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в КГ № 69 з 01.09.2022 по теперішній час. Батько [PERSON] жодного разу в навчальному закладі не з`являвся, справами дитини не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає (а.с.16,18). Відповідно до довідок Криворізької гімназії № 69 Криворізької міської ради від 01.08.2023 № 119, від 31.08.2023 № 118 малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в КГ № 69 з 08.07.2022 по теперішній час. Батько [PERSON] жодного разу в навчальному закладі не з`являвся, справами дитини не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає (а.с.17,19). Відповідно до характеристики на відповідача [PERSON] , виданої за місцем його роботи 27.10.2023, відповідач за місцем роботи характеризується позитивно. Проте, будь-якої інформації щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків зазначена характеристика не містить (а.с.77 зворот). Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті Ради № 14/29-3384 від 03.11.2023 (а.с.91) визнано доцільним позбавлення [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З цього ж висновку вбачається, що при інспектуванні сім`ї позивачки за адресою: [ADDRESS] встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та розвитку дітей. При бесіді з дітьми з`ясовано, що батько їм не телефонує, і вони його вже не пам`ятають. [PERSON] має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, до навчального закладу не з`являється, справами дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не бере. Суд погоджується з цим висновком, оскільки він базується на ретельному з`ясуванні обставин справи. Отже, встановивши у судовому засіданні, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітніх синів, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, суд вважає необхідним на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Одночасно, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що висновок Органу опіки та піклування був складений із порушенням Порядку його складання, а тому не має бути прийнятий судом, та відхиляє їх, оскільки зазначений висновок оцінюється судом у сукупності з іншими дослідженими доказами у справі та не суперечить їм. Крім того, саме по собі порушення Порядку провадження діяльності Органом опіки та піклування не є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Суд також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачка чинила йому перешкоди у вихованні синів та відхиляє їх з огляду на таке. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2). Проте, в порушення вимог ч.1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України будь-яких доказів на підтвердження факту наявності перешкод у вихованні дітей відповідачем суду не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Натомість, зазначені доводи спростовуються встановленими у судовому засіданні фактичними обставинами у справі, зокрема, показами свідка [PERSON] , який є кумом сторін, та який у судовому засіданні пояснив, що випадки наявності перешкод відповідачу приймати участь у вихованні дітей з боку позивачки йому (свідку) не відомі. Крім того, свідком був повідомлений відомий зі слів батьків позивачки факт, коли зустрівши відповідача, батьки позивачки просили відповідача вийти з машини до дітей, проте, відповідач до дітей не вийшов. Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що йому не було відомо місце проживання позивачки з дітьми, оскільки зазначені доводи також спростовуються показами свідка [PERSON] про те, що місце проживання позивачки з дітьми у м. Торецьку Донецькій області відповідачу було відоме. Крім того, після отримання копії позовної заяви про позбавлення батьківських прав, за якою було відкрите провадження у вересні 2023 року, відповідачу стало відомо місце проживання дітей у м. Кривий Ріг. Проте, станом на дату ухвалення судового рішення у цій справі, тобто протягом чотирьох місяців, достеменно знаючи місце перебування дітей, місце навчання дітей, відповідач жодного разу їх не відвідав. Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що в разі позбавлення його батьківських прав з подальшим усиновленням його синів утворюються штучні умови для звільнення з військової служби нинішнього чоловіка позивачки та відхиляє їх, оскільки зазначені доводи в порушення вимог ст. 76, ч.1 ст. 81 ЦПК України будь-якими доказами не підтверджені. Досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо синів та протягом останніх п`яти років не виявив жодної турботи щодо них, що призвело до того, що діти вважають батьком іншу особу, а малолітній [PERSON] взагалі не пам`ятає відповідача. [PERSON] не довів своє прагнення здійснювати належне піклування за дітьми та не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо синів. Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав, а також факт перерахування ним грошових коштів у розмірі 4000,00 грн в рахунок аліментних платежів не свідчать про його інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку. Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Отже позов належить задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України,

Outcome: approved