Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами15 травня 1994 року було укладено шлюб, який 04 травня 2023 року розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва (справа № 755/3727/23). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, щодо утримання дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.18). Відповідач судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове зворотне відправлення на адресу суду від 12 грудня 2023 року (а.с.24). 01 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому його представник [PERSON] просить: відмовити у задоволенні позовних вимог позивача; стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на двох дітей відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2023 року до досягнення повноліття [PERSON] - [INFO] ; стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку для однієї дитини, починаючи з 23 січня 2024 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] до досягнення повноліття. Заперечуючи проти тверджень позивача про те, що відповідач не сплачує коштів на утримання дітей, вказує, що оскільки у сторін немає довірчих відносин, відповідач [PERSON] неодноразово, впродовж 2023 року перераховував кошти на рахунки дітей. З посиланням на переписку із спільною повнолітньою донькою сторін, пояснює, повністю виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей, у тому числі піклується про їх здоров`я - надає грошові кошти на лікування зубів та навчання у ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом» [PERSON] , оплачує відпочинок дітей. Разом з тим, відповідачу не відомі джерела походження доходів/отриманих заробітків позивача, що унеможливлює встановлення співмірності виконання батьківських обов`язків у частині утримання неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про укладання шлюбу, сторони 15 травня 1994 року уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбу м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 763 (а.с.8). Судом шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 04 травня 2023 року (справа № 755/3727/23) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дитина [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 676 від 18 березня 2006 року, свідоцтво видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дитина [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 1306 від 14 травня 2010 року, свідоцтво видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Сторонами не було укладено договір про сплату аліментів на дітей у порядку ст. 189 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що позивачка проживає разом з неповнолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 СК України, беручи до уваги те, що відповідачем на спростування доводів позивачки про його спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі не подано доказів про його майновий стан, стан здоров`я, працездатність, наявність на утриманні інших осіб, приймаючи до уваги приписи ст. 183 СК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення даної позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме принципам розумності та справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13 вересня 2023 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, з урахуванням ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved