Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер її батько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на все майно, що належало йому на праві приватної власності, у тому числі на земельну ділянку площею 1,00 га, розташованої на території Бордінської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Заявник [PERSON] доглядала за хворим батьком та після його смерті поховала його. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Заявник [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті батька. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно заявнику було відмолено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не наданням нею доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з цим, заявник просить в судовому порядку встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , померлого [INFO] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, до суду надійшло клопотання від представника заявника про розгляд справи без їх участі та просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи голова Бородінської селищної ради в судове засідання не з`явився, на Електронну пошту суду надійшла заява про розгляд без його участі. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Спадкоємцем до майна померлої є його донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1.00 га, розташованої на території Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Заявник [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, але їй було відмолено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не наданням нею доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.14). Згідно довідки Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області № 760 від 23 листопада 2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї померлого, проживаючих (без реєстрації) на день смерті входить: донька [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно довідки виконавчого комітету Бородінської селищної ради Одеської області №759 від 23.11.2023 року, [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я, який мав інвалідність І групи - інвалідом війни, потребував стороннього догляду, догляд здійснювала та проживала постійно його донька [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка здійснила його поховання (а.с.16). Дана обставина також підтверджується письмовими показами свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14-16). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до з ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку підлягають встановленню факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. У постанові від 28.04.2021 у справі №204/2707/19 Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним. Згідно з п.п.4.10 п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.п.3.19, 3.20 Глави 10 вказаного Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п.3.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №569/15147/17. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи - спадкодавця, за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Як встановлено судом, що заявник на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , по день смерті останнього, що настала [INFO] . З огляду на викладене та враховуючи, що заявниця на час відкриття спадщини постійно проживала разом з батьком [PERSON] , здійснювала за ним догляд, піклування та подальше поховання і зазначений факт постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даного факту необхідно заявниці з метою реалізації права на оформлення спадкового майна і він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved