Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені витрати на утримання житла, наданих житлово-комунальних та інших послуг згідно частки у праві власності у порядку регресу в сумі 40 324,14 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 30.11.1991 перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, 24.09.1999, сторонами було придбано в рівних частинах квартиру [ADDRESS] . 18.02.2011 рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2022 визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділено в користування [PERSON] кімнату площею 17,8 кв.м. з примикаючим до неї балконом площею 3,0 кв.м; виділено в користування [PERSON] кімнату площею 11,7 кв.м; залишено в спільному користуванні місця загального користування: кухню площею 6,7 кв.м; ванну кімнату площею 2,6 кв.м; вбиральню 1,0 кв.м, коридор площею 8,8 кв.м. Окремі договори на утримання будинку та отримання комунальних послуг сторони не укладали. Позивач самостійно та у повному обсязі несе тягар утримання вказаної квартири, сплачуючи комунальні послуги в повному обсязі, у тому числі наявну заборгованість за спожиті послуги. Позивач зазначила, що загальний розмір понесених нею витрат на утримання житла, наданих житлово-комунальних та інших послуг за адресою: [ADDRESS] , складає 80 648,29 грн. Оскільки відповідач є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , останній має відшкодувати половину вартості понесених нею витрат по сплаті комунальних послуг та послуг по утриманню квартири, що складає 40 324,14 грн. Просила стягнути з відповідача вказану суму, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 07.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Зазначила, що з червня 2020 року до травня 2023 року вона самостійно здійснює оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу відповідач не бере участі в утриманні вказаної квартири, комунальні послуги не сплачує, за квартирою обліковуються величезні борги, які вона поступово погашає згідно з рахунками, що приходять щомісця. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що він проживає за вказаною адресою і також сплачує за житлово-комунальні послуги, за квартирою рахуються борги перед постачальниками комунальних послуг. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 30.11.1991 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2011 розірвано. У період шлюбу, 24.09.1999, сторони придбали в рівних частинах квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 24.09.1999, посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Гавриловою О.В. (№ 2у-3255) та зареєстрованим в реєстрі КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за № 2011. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2022 визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділено в користування [PERSON] кімнату площею 17,8 кв.м. з примикаючим до неї балконом площею 3,0 кв.м; виділено в користування [PERSON] кімнату площею 11,7 кв.м; залишено в спільному користуванні місця загального користування: кухню площею 6,7 кв.м; ванну кімнату площею 2,6 кв.м; вбиральню 1,0 кв. м, коридор площею 8,8 кв.м. Станом на час розгляду справи позивач та відповідач зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, ст. 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ч. 3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, виходячи зі змісту статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов`язку з утримання спільного майна. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Також слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Тобто співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено ВС у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що загальна сума сплачених нею витрат за спожиті комунальні послуги за період з 17.06.2020 по 22.05.2023 складає 80 648,29 грн. Разом з тим, відповідно до наданих [PERSON] квитанцій нею за період з 17.06.2020 по 22.05.2023 сплачено послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, послуги з холодного водопостачання та водовідведення, послуг з енергопостачання до квартири [ADDRESS] , а також утримання будинків та прибудинкової території указаного будинку загалом у сумі 80 314,01 грн. При цьому, суд не відносить до витрат на утримання житла сторін оплату позивачем банківських комісій за здійснення відповідних платежів на загальну суму 334,70 грн. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, які є об`єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов`язок відповідача брати участь у таких витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача половини фактично понесених позивачем витрат по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 40 157,01 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно дло розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial