Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

07.09.2023 р. [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача - ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації якої: [ADDRESS] ) на користь позивача - [PERSON] РНОКПП [NUMBER] грошові кошти у сумі 52000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень. В обґрунтування позовних вимог вказує на помилкове перерахування грошових коштів на рахунок ФОП [PERSON] . У відповідача були відсутні правові підстави на отримання грошових коштів у розмірі 52000,00 грн., тобто ці кошти є безпідставно набутим майном, унаслідок чого остання зобов`язана їх повернути. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі N 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження N 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі N 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі N 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі N 24/260-23/52-б). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] від 22.05.2023 р. [PERSON] перерахувала грошові кошти у розмірі 52000,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , призначення платежу «сплата за туристичні послуги». 22.05.2023 р. позивачка звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з повідомленням про помилково внесений платіж, у зв`язку із чим 22.05.2023 р. АТ КБ «Приватбанк» направило ФОП [PERSON] повідомлення про повернення помилково сплачених грошових коштів. 28.07.2023 р. [PERSON] звернулась до відповідачки із письмовою вимогою про повернення помилково перерахованих коштів, направивши її засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації особи. Однак, за твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, вказана вимога залишилась поза увагою. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122 цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі N 922/3412/17 (провадження N 12-182 гс 18) та від 13 лютого 2019 року у справі N 320/5877/17 (провадження N 14-32 цс 19). Як вбачається із витягу з ЄДР ФОП [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) здійснює свою діяльність у сфері функціонування спортивних споруд, що з урахуванням платежу, який здійснювався позивачкою за оплату туристичних послуг, виключає існування між сторонами договірних відносин. Окрім того, суд враховує невідкладне звернення позивача до банку у зв`язку із здійсненням помилкового перерахунку грошових коштів. Таким чином, суд виходить із того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини з надання туристичних послуг, а зараховані кошти на рахунок відповідача є помилково перерахованими, відтак отримані грошові кошти є незаконно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України. Тому з наведених підстав позов підлягає задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 1073,60 грн. Щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу суд роз`яснює, що згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разу пропуску встановленого законом строку, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved