Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У жовтні 2023 адвокат Ісопчук В.В., який представляє інтереси [PERSON] , звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 04.12.2020 у розмірі 800 000 грн. та судовий збір у розмірі 6 400 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 04.12.2020 між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач як позикодавець передав відповідачу як позичальнику грошові кошти у розмірі 800 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути позивачу всю суму до 31.12.2021, про що написав розписку. Станом на день подання позову відповідач свій обов`язок повернути позивачу грошові кошти у розмірі 800 000 грн не виконав, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26.10.2023 позов залишався без руху. 07.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено, будь-яких клопотань не заявлено. Сторона позивача у судове засідання не з`явилися, адвокатом подано клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи, через оголошення на сайті «Судова влада України», оскільки двічі на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса ( [ADDRESS] , яка зазначена позивачем) та «адресат відсутній за вказаною адресою» ( [ADDRESS] , відповідно до даних ДМС України). Судом, враховано, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 04.12.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 800 000 грн, який оформлений у письмовій формі у виді розписки позичальника. Відповідач зобов`язався повернути кошти за графіком: 8 000 доларів США до 01.01.2021, решту - протягом 2021 року, але не пізніше 31.12.2021. [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором з повернення отриманих коштів належним чином не виконав, таким чином станом на день подання позову сума боргу відповідача перед позивачем складає 800 000 грн. Зі змісту статті 11 ЦК України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу в розмірі 800 000 грн в строк до 31.12.2021 не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується змістом дослідженого судом оригіналу розписки від 04.12.2020, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем. У зв`язку із описаним вище суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 04.12.2020 становить 800 000 грн., тому позов про стягнення суми позики є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно з частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 6 400 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved