Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

03.08.2023 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний Банк України про визнання протиправним та скасування розпорядження дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» № 849 від 28.07.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, яка згодом, 31.08.2023 року була уточнена (а.с.92-97 т.2) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29.07.2020 року згідно з розпорядженням Дирекції Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» №500 - позивач [PERSON] була прийнята на роботу до ТДВ СК «Кредо» на посаду юрисконсульта. Згідно з розпорядженням Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 31.08.2022 р. № 822 тимчасово переведена на посаду начальника юридичного відділу. 09.06.2023 р. позивач повідомила Національний банк України про наявний в ТДВ СК «Кредо» конфлікт інтересів. Згідно з розпорядженням Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 р. № 849 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків зокрема не направлення на виконання численних рішень судів, які набрали законної сили, для їх примусового виконання до органів Державної виконавчої служби України, відсутність належного реагування на випадки тривалого невиконання державними виконавцями виконавчих документів про стягнення грошових коштів за ними на користь ТДВ СК «Кредо» (неподача скарг на бездіяльність виконавців, інших правових заходів) тощо, з чим остання не погоджується, вважаючи це розпорядження протиправним, такими, що підлягає скасуванню, оскільки винесене всупереч вимог статей 147 та 149 КЗпП України. Позивачка вказує, що порушень трудової дисципліни вона не допускала. З корпоративної електронної адреси ТДВ СК «Кредо» (credo@credo.zp.ua) 28.07.2023 р. о 16-39 год. на її електрону адресу надійшло повідомлення, на яке було надано попередню відповідь та викладена у Онлайн-сервісі електронного документообігу Вчасно (внутрішня програма документообігу в ТДВ СК «Кредо») (надалі - Вчасно), на яку, до закінчення робочого часу, встигла надати попередню відповідь в якій вказала, що за браком робочого часу обґрунтована відповідь буде надана в понеділок 31.07.2023 р. - в робочий час. О 16-53 год. 28.07.2023 р. вищевказане повідомлення від генерального директора було завантажено до Вчасно. В той же час позивач зателефонувала ІТ спеціалісту [PERSON] та останній повідомив їй, що він за вказівкою генерального директора виклав цей документ, негайно як тільки отримав, тобто під кінець робочого дня о 16-53 годині. Також зазначено, що доповідна записка №1 начальника юридичного управління - [PERSON]., яка є вмістом повідомлення генерального директора, датована 24.07.2023 р., «резолюція» нібито генерального директора є такою, що не відповідає п. 5.17 розділу 5 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а саме відсутня дата накладення «резолюції». Відповідно до розпорядження дирекції №750 від 30.06.2023 р. позивача частково відкликано з дистанційної роботи, а саме 25.07.2023 р. та 27.07.2023 р. працювала в офісі ТДВ СК «Кредо», там же і знаходився [PERSON] , але ніяких питань з приводу цієї доповідної записки до неї не було та ніхто їй про доповідну записку нічого не казав та за роз`ясненнями, щодо неї не звертався, а ця необхідність у керівництва ТДВ СК «Кредо» раптово виникла лише 28.07.2023 р. о 16-39 годині за 21 хвилину до закінчення робочого часу. Таким чином керівництво умисно не надало позивачеві часу для надання пояснень. А для того, щоб і надати обґрунтовану відповідь було необхідно перевірити викладені в доповідній записці №1 начальника юридичного управління [PERSON]. інформацію по журналам електронного документообігу, та перевірити паперові копії документів, які знаходяться в офісі ТДВ СК «Кредо». Також, зазначено, що викладені в доповідній записці №1 начальника юридичного управління [PERSON] факти невиконання робіт не відповідають дійсності, оскільки по судовим справам №465/211/22 та 537/5064/21 було направлено виконавчі листи на виконання до органів Державної виконавчої служби України - 20.07.2023 р. По судовим справам №754/18541/21, №204/10408/21, №753/24878/21, №464/8484/21 та «десяткам» інших судових справ - до 29.06.2023 р. (включно) було направлено запити в суди, щодо надання виконавчих листів, на які наразі очікуються відповіді. Щодо виконавчих проваджень які перебувають на виконанні в органах Держаної виконавчої служби України 28.06.2023 р. та 29.06.2023 р. було направлено запити, щодо стану розгляду виконавчих проваджень, на які наразі чекають відповіді. Вся ця інформація була надана начальнику юридичного управління - [PERSON] 30.06.2023 р. не тільки в формі доповідної записки, а й з наданням копій запитів та скрінів про направлення таких запитів. 31.07.2023 р. позивач надала відповідь на пропозицію генерального директора, яка надійшла на її корпоративну електрону адресу 28.07.2023 р. о 16-39 год. разом з доповідною запискою №1 начальника юридичного управління [PERSON]. Крім того, зазначено, що 03.07.2023 р. за трьома вищевказаними номерами справ по відношенню до позивача начальник юридичного управління Щербаков Б.В. надіслав останній акти про нібито порушення нею трудової дисципліни, які були підписані начальником юридичного управління [PERSON] , генеральним директором [PERSON], начальником загального відділу [PERSON] а після бесіди з позивачем 04.07.2023 р. ці акти були скасовані. Між тим, керівництво ТДВ СК «Кредо» повторно притягнуло позивача до відповідальності за тими ж справами. На підставі викладеного, просить визнати розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 р. № 849 про притягнення начальника юридичного відділу [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, за невиконання посадових обов`язків неправомірним та скасувати його. Стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 24.08.2023 від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшла заява про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2023 заяву представника відповідача задоволено частково. Позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 31.08.2023 виявлені недоліки позовної заяви усунуто позивачем. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2023 продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний Банк України про визнання протиправним та скасування розпорядження дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» № 849 від 28.07.2023 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди. 22.09.2023 від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшли заяви про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2023 року продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний Банк України про визнання протиправним та скасування розпорядження дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» № 849 від 28.07.2023 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, з огляду на те, що заява подана 22.09.2023 року представником відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» подано заяву про залишення позовної заяви без руху в порядку ч. 11 ст. 187 ЦПК України, у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам, передбаченим ч. 7 ст. 43, ч. 1 ст. 53, ст. 177 ЦПК України по суті вирішена у судовому засіданні 09.11.2023 року суд дійшов висновку про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву представнику відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». 12.01.2024 від представника відповідача , через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого, він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, через їх необґрунтованість з огляду на те, що під час оголошення позивачу догани за розпорядженням дирекції ТДВ СК «Кредо» від 31.08.2022 р. № 822 відповідачем повністю було дотримано вимоги КЗпП України. До застосування по відношенню до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани Генеральний директор відповідача [PERSON] запропонував позивачу до 17-30 години 28.07.2023 р. надати пояснення за фактами, що викладені в доповідній записці начальника юридичного управління [PERSON]. від 24.07.2023 р. № 1, однак позивач пояснення у встановлений строк не надала, хоча отримала цю пропозицію 28.07.2023 р. о 16-39 год., тобто позивач мала достатньо часу для відповіді. Однак, позивач цього не зробила, і відповідно станом на 28.07.2023 р., позивач із цими звинуваченнями погодилась, та не спростувала своєї вини у порушенні трудової дисципліни, що і стало підставою для прийняття розпорядження та оголошення позивачу догани. Також, позивач згідно Розпорядження дирекції відповідача від 24.02.2022 р. № 391 «Про запровадження дистанційної роботи», 28.07.2023 р. (п`ятниця) та 31.07.2023 р. (понеділок) знаходилась на дистанційній роботі. Згідно пункту 2 Розпорядження дирекції відповідача від 24.02.2022 р. № 391. під час виконання посадових обов`язків, працівника зобов`язані, зокрема, перевіряти корпоративну електронну пошту та оперативно відповідати на листи. В свою чергу, згідно ч. 1 ст.60-2 КЗпП України, дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією роботодавця, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно- комунікаційних технологій. Згідно ч.5 ст.60 КЗпП України, при дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу. З огляду на наведені приписи ст.60-2 КЗпП України, 28.07.2023 р. у позивача не було поняття «кінець робочого дня», як позивач хибно зазначила у позовній заяві - «... під кінець робочого дня о 16-53 годині.». Також не відповідає дійсності заява позивача в позовній заяві, що вона «... до закінчення робочого часу встигла надати попередню відповідь в якій вказала, що за браком робочого часу обґрунтована відповідь буде надана мною в понеділок 31.07.2023 р. - в робочий час». З огляду на наведені приписи ст.60-2 КЗпП України, оскільки 28.07.2023 р. та 31.07.2023 р. позивач знаходилась на дистанційній роботі, то позивач в ці дні не була обмежена «робочим часом», а з врахуванням пункту 2 Розпорядження Дирекції Відповідача від 24.02.2022№391, отримавши 28.07.2023 р. о 16-39 доповідну записку начальника юридичного управління [PERSON]. від 24.07.2023 р. № 1. зобов`язана була оперативно, до 17-36 години відповісти по суті - згодна чи незгодна із зазначеними в записці до неї претензіями. При цьому - законодавство не встановлює строку або часу, для надання пояснень. Разом із цим,відповідач заперечує проти задоволення похідної позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди через відсутність доказів, наявності моральних страждань позивача. 15.02.2024 від позивача, через підсистему «Електронний суд» , надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої, вважає відзив не обґрунтованим, безпідставними та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 23.01.2024 від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшли заперечення на відповідь позивача, наданий на відзив відповідача, який наданий на позовну заяву, в яких зазначено, що позивач у порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України належними доказами не довів суду законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні тим які викладені в уточненій позовній заяві. Також додатково наголосила, що вона не була ознайомлена із положенням про юридичний відділ. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив доводи підтримав. Разом із цим, пояснив, що при дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором, оскільки позивач розпорядження № 391 не виконала, не відреагувала на вимогу керівника тому, до позивача було застосовано догану за порушення посадових обов`язків, а не за порушення трудової дисципліни. Представник третьої особи через канцелярію суду надіслав письмові пояснення в яких зазначив про розгляд справи без його участі. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що згідно розпорядження дирекції Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» №500 від 29.07.2020 року [PERSON] була прийнята на роботу до ТДВ СК «Кредо» на посаду юрисконсульта з випробувальним терміном 3 (три) місяці, та окладом згідно штатного розкладу (т. 1 а.с.11). В подальшому на підставі розпорядження дирекції ТДВ СК «Кредо» від 31.08.2022 р. № 822 [PERSON] тимчасово була переведена на посаду начальника юридичного відділу (т. 1 а.с.8). 09.06.2023 року [PERSON] повідомила Національний банк України про наявний в ТДВ СК «Кредо» конфлікт інтересів (т. 1 а.с.9). На електронну пошту позивача о 16-39 годині 28.07.2023 року надійшов лист із пропозицією надати пояснення за фактами викладеними у доповідній записці № 1 начальника юридичного управління від 24.07.2023 року (а.с.15, 18-20 т.1). 28.07.2023 року позивачем через Онлайн-сервіс електронного документообігу Вчасно (внутрішня програма документообігу в ТДВ СК «Кредо») надано попередню відповідь в якій позивач вказала, що за браком робочого часу обґрунтована відповідь буде надана нею в понеділок 31.07.2023 р. - в робочий час (а.с.16 т.1). Розпорядженням дирекції ТДВ СК «Кредо» № 849 від 28.07.2023 р. [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків зокрема не направлення на виконання численних рішень судів, які набрали законної сили, для їх примусового виконання до органів Державної виконавчої служби України, відсутність належного реагування на випадки тривалого невиконання державними виконавцями виконавчих документів про стягнення грошових коштів за ними на користь ТДВ СК «Кредо» (неподача скарг на бездіяльність виконавців, інших правових заходів) (т.1 а.с.12-13). Підставою для винесення даного розпорядження стала доповідна записка № 1 від 24.07.2023 року начальника юридичного управління на Генерального директора ТДВ СК «Кредо» у відповідності до якої, під час ознаймолення зі станом справ зокрема щодо роботи з виконання судових рішень винисених на користь ТДВ СК «Кредо» з`ясувалось, що з боку начальника юридичного відділу [PERSON] присутнє систематичне порушення своїх посадових обов`язків, а саме здійснення контролю та координації, зокрема направлення на виконання судових рішень, які набули законної сили, для їх примусового виконання до органів Державної виконавчої служби України, зокрема рішення по справам№754/18541/21, №204/10408/21№465/211/22 та 537/5064/21. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Статтею 149 КЗпП України передбачено,що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 359/4316/17 від 24.07.2019 зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Разом з цим необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 331/2395/20 від 13.05.2022 при вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. При цьому Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що оскільки оспорюваний наказ не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, відсутні докази вини позивачки та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків, а містяться лише загальні, а не конкретні посилання на порушення останньою положень посадової інструкції, тому не можна дійти однозначних висновків про доведення вини особи у вчиненні дисциплінарного проступку і накладення на неї дисциплінарного стягнення. Судом встановлено і не заперечується учасниками справи, що з корпоративної електронної адреси ТДВ СК «Кредо» (credo@credo.zp.ua) 28.07.2023 р. о 16-39 год. на електрону адресу [PERSON] надійшло повідомлення, на яке було надано попередню відповідь та викладена у Онлайн-сервісі електронного документообігу Вчасно (внутрішня програма документообігу в ТДВ СК «Кредо») (надалі - Вчасно), на яку, до закінчення робочого часу, вона встигла надати попередню відповідь в якій вказала, що за браком робочого часу обґрунтована відповідь буде надана в понеділок 31.07.2023 р. - в робочий час. О 16-53 год. 28.07.2023 р. вищевказане повідомлення від генерального директора було завантажено до Вчасно. В той же час позивач зателефонувала ІТ спеціалісту [PERSON] та останній повідомив їй, що він за вказівкою генерального директора виклав цей документ, негайно як тільки отримав, тобто під кінець робочого дня о 16-53 годині. (а.с.18-20 т.1) Також суд погоджується із зауваженням позивача, що доповідна записка №1 начальника юридичного управління - [PERSON]., яка є вмістом повідомлення генерального директора, датована 24.07.2023 р., «резолюція» генерального директора є такою, що не відповідає п. 5.17 розділу 5 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а саме відсутня дата накладення «резолюції».(а.с.15 т.1). Відповідно до розпорядження дирекції №750 від 30.06.2023 р.(а.с. 21-22 т.1) позивача частково відкликано з дистанційної роботи, а саме 25.07.2023 р. та 27.07.2023 р. працювала в офісі ТДВ СК «Кредо», але ніяких питань з приводу цієї доповідної записки до неї не було та за роз`ясненнями, щодо неї не звертався, а ця необхідність у керівництва ТДВ СК «Кредо» виникла лише 28.07.2023 р. о 16-39 годині. Таким чином керівництво не надало позивачеві достатньо часу для надання пояснень. Для надання обґрунтованої відповіді [PERSON] було необхідно перевірити викладені в доповідній записці №1 начальника юридичного управління [PERSON]. інформацію по журналам електронного документообігу, та перевірити паперові копії документів, які знаходяться в офісі ТДВ СК «Кредо». Також, викладені в доповідній записці №1 начальника юридичного управління [PERSON] факти невиконання робіт не відповідають дійсності, оскільки по судовим справам №465/211/22 та 537/5064/21 було направлено виконавчі листи на виконання до органів Державної виконавчої служби України - 20.07.2023 р. По судовим справам №754/18541/21, №204/10408/21, №753/24878/21, №464/8484/21 та «десяткам» інших судових справ - до 29.06.2023 р. (включно) було направлено запити в суди, щодо надання виконавчих листів, на які наразі очікуються відповіді. Щодо виконавчих проваджень які перебувають на виконанні в органах Держаної виконавчої служби України 28.06.2023 р. та 29.06.2023 р. було направлено запити, щодо стану розгляду виконавчих проваджень, на які наразі чекають відповіді. (а.с.24-34) Вся ця інформація була надана начальнику юридичного управління - [PERSON] 30.06.2023 р. , що підтверджено наявними у справі доказами. 31.07.2023 р. позивач надала відповідь на пропозицію генерального директора, яка надійшла на її корпоративну електрону адресу 28.07.2023 р. о 16-39 год. разом з доповідною запискою №1 начальника юридичного управління [PERSON]. (а.с.35 т.1) Крім того, 03.07.2023 р. за трьома вищевказаними номерами справ по відношенню до позивача начальник юридичного управління [PERSON] надіслав останній акти про нібито порушення нею трудової дисципліни, які були підписані начальником юридичного управління [PERSON] , генеральним директором [PERSON] , начальником загального відділу [PERSON] , а після бесіди з позивачем 04.07.2023 р. ці акти були скасовані. (а.с.30 т.1). Між тим, керівництво ТДВ СК «Кредо» повторно притягнуло позивача до відповідальності за тими ж справами. Відповідно до ст. 60-2 КЗпП України при дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу. Відповідно до ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Відповідно до Розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» №750 від 30.06.2022 р. (а.с. 21-22 т.1) робочий час робітників ТДВ СК «Кредо» обумовлений з понеділка по четвер - з 09-00 години до 18-00 години, у п`ятницю з 09-00 години по 17-00 годину, обідня перерва з 12-00 години по 12-45 годину. Позивач на тижні з 24.07.2023 р. по 28.07.2023 р. (тиждень) працювала з понеділка по четвер з 09-00 години до 18-00 години, у п`ятницю з 09-00 години по 17-00 годину, обідня перерва з 12-00 години по 12-45 годину. Доказів того, що позивач на тижні з 24.07.2023 р. по 28.07.2023 р. не відпрацювала відповідно до ст. 50 КЗпП України 40 годин робочого часу відповідачем не надано. Позивач встигла надати проміжну відповідь, не відмовляючись надати пояснення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Посилання представника відповідача на те, що позивачу «…не заважало просто заперечити - «не погоджуюсь» із звинуваченнями…» суперечить нормі ст. 149 КЗпП України оскільки відповідно до цієї норми позивач мала надати пояснення , а не лише висловити свою згоду чи не згоду. Крім того, позивач надала суду докази проведення роботи щодо виконання судових рішень а саме довела, що були зроблені відповідні запити 29.06.2023 р. та 30.06.2023 р. по наявним в юридичному відділі судовим справам по яких були наявні в єдиному державному реєстрі судових рішень рішення суду, про що було 30.06.2023 р. надано відповідь начальнику юридичного управління Щербакову Б.В., а в подальшому 31.07.2023 р. надано відповідь генеральному директору з підтверджуючими документами та безпосередньо до суду (а.с. 28-29, 31-140 т.1). Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, щодо наявності дисциплінарного порушення позивача. Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди, завданої відповідачем незаконним притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани, суд враховує, що догана це вплив морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій особи, та враховуючи, що притягнення позивача до такого дисциплінарного стягнення відбулося неправомірно, суд вважає, що позивачу безумовно було завдано психологічних переживань, які полягають у хвилюваннях щодо безпідставного звинувачення та необхідності звертатись до суду, складати правові документи та витрачати свій вільний час для доведення неправоти позивача. За змістом ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з принципу розумності і справедливості та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень) У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позовної заяви до суду сплатила судовий збір за дві вимоги нейманового та майнового характерів по 1073 грн. 60 коп. за кожну в загальній сумі 2147 грн. 20 коп. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, виходячи з такого розрахунку: заявлено вимогу немайнового характеру (сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.), яка задоволена у повному обсязі, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений за таку вимогу у розмірі 1073 грн. 60 коп. Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру у розмірі 40000 грн. , яку задоволено на суму 10000 грн. 00 коп.) 1073 грн.60 коп. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 10000 грн.00 коп./40000 грн.00 коп.=268 грн. 40 коп.). Отже з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1342 гривні.

Outcome: partial