Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

06.11.2023 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] з позовом про поділ будинку в натурі. В обґрунтування позову зазначила, що позивач у відповідності до договору купівлі-продажу посвідченого Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою 25.11.1966 року за реєстром №3238, зареєстрованим Переяслав-Хмельницьким МБТІ 24.02.1968 року в книзі №10 реєстровий номер 292 і Баришівським БТІ 06.02.2007 року в Реєстрі прав власності на нерухоме мано реєстраційний № 16447104 є власником 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Баришівською державною нотаріальною конторою 18.03.2009 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-1191, зареєстроване Баришівським БТІ 23.03.2009 року в книзі за № 10 реєстровий №292 і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний № 16447104 право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] зареєстровано за - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася його рідна сестра, відповідачка по справі - [PERSON] . Однак до даного часу відповідачка [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [PERSON] не отримала. Однак житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходяться за адресою: [ADDRESS] фактично поділений на два самостійні відокремлені житлові об`єкти, які мають окремий вхід і можуть бути виділені в натурі на окремі об`єкти нерухомого майна. Відповідно до висновку Баришівського БТІ №484 від 22.09.2023 року: технічна характеристика 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належить згідно договору купівлі-продажу від 25.11.1966 року посвідчений Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою р. №3238, зареєстрований Переяслав-Хмельницьким БТІ 24.02.1968 року за № 292, який належить власнику [PERSON] - складається з приміщення №2-1 (площею 8,80 м. кв.), приміщення 2-2 (площею 8,60 м. кв.), приміщення 2-3 (площею 18,50 м. кв.), приміщення 2-4 (площею 8,20 м. кв.), приміщення 2,5 (площею 3,90 м кв.), погріб (літ. В.), сарай (літ. в1), сарай (літ. Д), вбиральня (літ Ж), ворота з калиткою (№1), огорожа (№2), огорожа (№3) та становить 2/5 реальну частку. За технічними показниками 2/5 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі Також у відповідності з Державним актом серії ЯД № 650774 на право власності на земельну ділянку, позивач [PERSON] є власником (цілої) земельної ділянки яка знаходиться під 2/5 часткою житлового будинку належного позивачці, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0565 га. яка знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Баришівського БТІ №483 від 22.09.2023 року: технічна характеристика 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належить згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2009 року виданим Баришівською державною нотаріальною конторою №292, зареєстроване Баришівським БТІ 23.03.2009 року за №292, який належить власнику [PERSON] - складається з приміщення №1-1 (площею 9,20 м. кв.), приміщення 1-2 (площею 9,90 м. кв.), приміщення 1-3 (площею 17,50 м. кв.), приміщення 1-4 (площею 18,80 м. кв.), ворота з калиткою (№4), огорожа (№5) та становить 3/5 реальну частку. За технічними показниками 3/5 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі Земельна ділянка розташована під частиною житлового будинку належного [PERSON] не приватизована. Однак на даний час позивачка з відповідачкою не мають змоги добровільно домовитися про поділ спільного майна яке перебуває у їхній спільній частковій власності в зв`язку з тим, що відповідачка не отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спадкову 3/5 частки житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , тому позивачка змушена звертатися до суду, іншого способу захисту свого права вона не має. В зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, який просила задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 28.11.2023 р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 11.01.2024р. 13.11.2023 р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача - [PERSON] - щодо визнання позову та розгляду справи у її відсутність. 11.01.2024 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] - щодо розгляду справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу посвідченого Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою 25.11.1966 року за реєстром №3238, зареєстрованим Переяслав-Хмельницьким МБТІ 24.02.1968 року в книзі №10 реєстровий номер 292 і Баришівським БТІ 06.02.2007 року в Реєстрі прав власності на нерухоме мано реєстраційний № 16447104 право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] зареєстровано за позивачкою [PERSON] (а.с. 25,26). Згідно довідки № 367 від 24.07.2023р. виданої Баришівським БТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Баришівською державною нотаріальною конторою 18.03.2009 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-1191, зареєстроване Баришівським БТІ 23.03.2009 року в книзі за № 10 реєстровий №292 і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний № 16447104 право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] зареєстровано за - [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2016 р. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Відповідно до копії спадкової справи №189/2016 наданої Баришівською державною нотаріальною конторою спадкоємцем після смерті [PERSON] є його сестра, відповідачка по справі - [PERSON] (а.с. 48-69). Відповідно до висновку Баришівського БТІ №484 від 22.09.2023 року: технічна характеристика 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належить згідно договору купівлі-продажу від 25.11.1966 року посвідчений Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою р. №3238, зареєстрований Переяслав-Хмельницьким БТІ 24.02.1968 року за № 292, який належить власнику [PERSON] - складається з приміщення №2-1 (площею 8,80 м. кв.), приміщення 2-2 (площею 8,60 м. кв.), приміщення 2-3 (площею 18,50 м. кв.), приміщення 2-4 (площею 8,20 м. кв.), приміщення 2,5 (площею 3,90 м кв.), погріб (літ. В.), сарай (літ. в1), сарай (літ. Д), вбиральня (літ Ж), ворота з калиткою (№1), огорожа (№2), огорожа (№3) та становить 2/5 реальну частку. За технічними показниками 2/5 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 28). У відповідності з Державним актом серії ЯД № 650774 на право власності на земельну ділянку, позивач [PERSON] є власником (цілої) земельної ділянки яка знаходиться під 2/5 часткою житлового будинку належного позивачці, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0565 га. яка знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 24). Відповідно до висновку Баришівського БТІ №483 від 22.09.2023 року: технічна характеристика 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належить згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2009 року виданим Баришівською державною нотаріальною конторою р. №292, зареєстроване Баришівським БТІ 23.03.2009 року за № 292, який належить власнику [PERSON] - складається з приміщення №1-1 (площею 9,20 м. кв.), приміщення 1-2 (площею 9,90 м. кв.), приміщення 1-3 (площею 17,50 м. кв.), приміщення 1-4 (площею 18,80 м. кв.), ворота з калиткою (№4), огорожа (№5) та становить 3/5 реальну частку. За технічними показниками 3/5 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 27). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст.. 331 ЦК України передбачено, що Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волііншихосіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 356, ст.ст. 358, 364 Цивільного кодексу України- власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 358 Цивільногокодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, та кожен з співвласників має право на надання йому у користування та володіння тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників 1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно зі статтею 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається із висновків Верховного Суду України, викладених у постанові №6-68цс14 від 02.07.2014, припинення права особи на частку спільного майна необхідно встановити наявність обставин, передбачених у п.4 ч.1 ст. 365 Цивільного кодексу України, а саме, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-37цс13 від 15.05.2013. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved