Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Провадження у справі відкрито Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 20 січня 2023 року. До Орджонікідзевського міського суду для розгляду за підсудністю справа надійшла 29.09.2023 року на підставі розпорядження в.о. голови Апостолівського райсуду Л.І.Кодрян у зв?язку з тим, що в районному суді працюють два судді, у яких закінчились повноваження. 6 листопада 2023 року справа мною прийнята до свого провадження. Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено в приміщенні Орджонікідзевського міського суду на 14 листопада 2023 року о 10.30 год. з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача засідання проведено в режимі відеоконференції із Апостолівським районним судом за участю позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Судове засідання перенесене на 23.01.2024 року на 09.00 год. у приміщенні міського суду. За клопотанням представника позивача відповідачу на його адресу: [ADDRESS] судом повторно було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення судову повістку, ухвалу суду, а також копію позовної заяви та додані до неї документи, однак поштовий конверт повернувся до канцелярії суду з повідомлення поштаря місцевого поштового відділення, що адресат відсутній/не проживає. 23.01.2024 року в судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача електронним судом надіслав клопотання про розгляд справи по суті за його відсутності та відсутності позивача, яка хворіє, на задоволенні позову наполягає. Відповідач повторно не з?явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надіслав. Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечують. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] , будучи студентом 5-го курсу «Криворізького коледжу Національного авіаційного університету», 13 жовтня 2019 року, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Деу Ланос» з державним реєстраційним номером [NUMBER] , приблизно о 07.30, у м. Апостолове Дніпропетровської області на вул. Вокзальній, поблизу домоволодіння №5, коли позивач їхала по пішохідній доріжці на роботу на власному дорожньому велосипеді моделі «Україна» у напрямку залізничного вокзалу, він, рухаючись на цій автомашині по проїзній частині дороги у зустрічному напрямку, грубо порушуючи при цьому п.10.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність, при швидкості руху приблизно 90-100 км./год., різко змінив напрямок руху автомобіля, внаслідок чого здійснив на неї наїзд, після чого, не зупиняючись, з прискоренням, залишив місце ДТП, до якої був причетний. Позивач внаслідок наїзду впала на асфальт, травмувавшись при цьому. Лікувалася в умовах стаціонару КЗ «Апостолівська ЦРЛ» «ДОР» (хірургічне відділення) по 24 жовтня 2019 року, а потім, продовжуючи хворіти, за місцем проживання до 22 листопада 2019 року лікувалась амбулаторно під спостереженням лікаря-травматолога. Через 8 діб, а саме 21 жовтня 2019 року, працівниками поліції було встановлено, що наїзд на неї здійснив відповідач - громадянин України, уродженець Республіка Мордовія (російська федерація), житель м. Апостолове Дніпропетровської області. Згідно висновку спеціаліста - судово-медичного експерта Кутнього Д.О. від 30 жовтня 2019 року №163 у позивача при судово-медичному обстеженні виявлено підтверджені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струс головного мозку, садно у тім`яній області волосистої частини голови, численні садна голови, закриті переломи 4, 5-ої п`ястних кісток правої кисті без зміщення уламків, синців на задній поверхні правого передпліччя у верхній його третині, закритого перелому латерального (зовнішнього) мищелка та бугристості правої великогомілкової кістки, синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у середній та верхній її третинах. Дії відповідача правоохоронними органами були кваліфіковані як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (понад 3 тижні/21 добу). Вартість проведеного судово-медичного дослідження (обстеження) позивач оплатила за рахунок власних заощаджень у розмірі 562.90 грн. Внаслідок наїзду відповідачем був значно пошкоджений її дорожний велосипед, бувший у використанні, залишковою вартістю приблизно 1000 грн. Приведення його до попереднього стану можуть перевищити його вартість. За рахунок власних заощаджень вона придбала у магазині «Подарунки» у м. Апостолове, новий велосипед моделі «Топ райдер», вартістю 2900 грн. Просить суд вартість придбаного велосипеда стягнути на її користь з відповідача. 21 лютого 2020 року відповідачу слідчим поліції було вручено підозру у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. 23 квітня 2020 року обвинувальний акт стосовно відповідача був надісланий до Апостолівського районного суду. В судовому засіданні у справі №171/705/20 обвинувачений [PERSON] у присутності свого захисника вину у скоєнні кримінального проступку визнав повністю, заявив, що розкаявся, однак від дачі пояснень відмовився, при цьому не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому він виразив готовність відшкодувати потерпілій завдану шкоду і частково її відшкодував (витрати на лікування у розмірі 3683,44 грн.). Відповідача було засуджено до покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Апеляційний суд своєю ухвалою від 19 жовтня 2022 року за клопотанням захисника обвинуваченого вирок суду першої інстанції скасував, звільнив відповідача від кримінальної відповідальності і кримінальне провадження щодо нього закрив, оскільки закінчилися строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України (3 роки). Прокурор, який приймав участь в судових засіданнях в апеляційній інстанції, а також позивач оскаржили це рішення до Верховного Суду, однак рішення по суті змінено не було. Оскільки відповідач не відшкодував позивачу ні матеріальної шкоди за пошкодження велосипеда та інші понесені нею витрати, ні моральної шкоди за завдану шкоду здоров?ю, вона вимушено за допомоги адвоката звернулася до суду з відповідним позовом. Позивач завдану їй моральну шкоду обґрунтовує тим, що через отримані травми та проведені хірургічні операції вона тривалий час була позбавлена можливості жити повноцінним життям, частково втратила працездатність. Декілька місяців не мала можливості повноцінно працювати та заробляти кошти на своє утримання та утримання сім`ї, через що відчувала значні матеріальні труднощі. Вона перенесла значний фізичний та душевний біль, у неї погіршилося самопочуття. Вказані обставини вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя та членів її родини. Достатньою сумою для відшкодування завданої їй моральної шкоди, вона вважає, є 50000.00 гривень. Перевіривши матеріали справи, вивчивши судові рішення, наявні медичні документи, в т.ч. епікриз з історії хвороби № 3490 за підписом лікаря [PERSON] від 24.10.2019 року, лікарську довідку №194 від 22.11.2019 року, товарний чек, інші долучені до справи письмові докази, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд керується принципами розумності, виваженості та справедливості. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з?ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно діючого законодавства України звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати завдані збитки потерпілому в цивільному провадженні, оскільки це нереабілітуюча відповідача обставина. Згідно ст. 22 того ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки володільцем транспортного засобу є відповідач, то відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду має нести саме він. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 того ж Кодексу встановлено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 того ж Кодексу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для позивача, умови укладеного договору №736/21 від 28.07.2021 року про надання професійної правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 3000.00 грн, оригіналом детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, пов?язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3000,00 грн. Оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за дві вимоги майнового характеру у розмірі 2147.20 грн, на підставі статті 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави (1073.60х1073.60=2147.20).

Outcome: approved