Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Посилався на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213576546 від 02.03.2023 року предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ ACTROS 2544», державний номер [NUMBER] . 20.06.2023 року у м. Чернівці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA RIO» державний номер [NUMBER] та автомобіля , по вул.. Руській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «MERCEDES-BENZ ACTROS 2544» державний номер [NUMBER] . під керуванням [PERSON] .. Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.08.2023 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] .. Також згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.09.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Позивачем на підставі зібраних документів було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому з вирахуванням франшизи та ПДВ в розмірі 17\~816,12 грн.. Враховуючи, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з відповідача 17\~816,12 грн. та судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи провести без участі представника та вразі неявки відповідача не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач який належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзив не подавав та жодних клопотань до суду не надходило. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності\~до ч.1,\~ч.2\~ст.89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як було встановлено судом, між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №213576546 від 02.03.2023 року предметом якого предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ ACTROS 2544», державний номер [NUMBER] . Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.08.2023 року №725/4641/23, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень у дохід держави (а.с.13). Постановою суду від 21.08.2023 року №725/4641/23 було встановлено, що [PERSON] 20.06.2023 о 09:50год., керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Actros 2544», д.н.з. [NUMBER] з причіпом «Dinkel\~DTAPР 18000», д.н.з. [NUMBER] по вул. Прутській, 27 в м. Чернівці, під час зміни напрямку руху, не впевнився у безпечності свого маневру, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. Крім того постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/4641/23 від 19.09.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП тобто самовільне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетним. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дані постанови є чинними, не скасовані, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2023 року, а також його самовільного залишення місця дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетним. У відповідності до п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За заявою потерпілого відповідно до страхового акту №2316743-1 від 11.09.2023 року за договором страхування №213576546 від 02.03.2013 року на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17 816 грн. 12 коп., яка була сплачена згідно платіжної інструкції. Таким чином, враховуючи те, що позивачем у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із забезпеченим транспортним засобом, суд вважає, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі з відповідача підлягає стягненню також 2684 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved