Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] вона народила доньку [PERSON] , її батьком є [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, з 2016 р. проживають окремо, шлюб між ними не укладався. Донька проживає разом із позивачкою. Місце проживання відповідача не відомо. 30.03.2023р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації нашого шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON] . Позивач разом із своєю донькою [PERSON] , проживають в будинку мами позивачки - [PERSON] ( право власності підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 23.11.2000р. ) по [ADDRESS] .Донька [PERSON] навчається в ліцеї «Генеза» П`ятихатської міської ради, має хороший фізичний та розумовий розвиток. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина, має високі досягнення у навчанні, дружня, добра, спокійна, чуйна дитина. Підтримує товариські стосунки з усіма учнями у класі, має лідерські здібності. Донька [PERSON] проживає разом з позивачем в будинку по [ADDRESS] , в будинку створені всі належні умови для проживання, навчання, останньої. Вона приймає всі заходи до матеріального, психологічного забезпечення своєї доньки, постійно контролюю її навчання та позашкільний час, що підтверджується характеристикою ліцею «Генеза» від 24.07.2023р. № 191 та характеристикою за місцем проживання. Відповідач не утримує свою дитину з 2016 р., він жодного разу її не бачив, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує матеріально, не надає необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання зі сторони батьків, не спілкується з дитиною для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. 31.07.2023 р. позивач звернулася в орган опіки та піклування П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області з метою вирішення питання позбавлення відповідача батьківських прав відносно нашої доньки, та 24.10.2023р. їйі було надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . В той же час згідно установчої частини висновку зазначено, що батько з дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, з класним керівником контакту не підтримує, навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Маги та бабуся приділяють належну увагу вихованню дитини, систематично підтримують дієвий зв`язок з класним керівником. Тому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на її утримання. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. 28.12.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Митошоп В.М. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримують в повному обсязі та просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відзиву не подав. Представник третьої особи - орган опіки та піклування П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області в судове засідання не явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у цого відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 липня 2017 року, - в м.П`ятихатки, П`ятихатського району Дніпропетровської області [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 30 березня 2023 року-в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 30 березня 2023 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6 зворотній бік) Згідно копії довідки №66 від 27.07.2023 року виданої Ліцеєм «ГЕНЕЗА» П`ятихатської міської ради - [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у 2-Б класі Ліцею «Генеза» П`ятихатської міської ради (а.с.8) Згідно копії характеристики № 3191 від 24.07.2023 року учениці 2-Б класу Ліцею «Генеза» П`ятихатської міської ради - мати та бабуся приділяють належну увагу вихованню дитини, систематично підтримують дієвий зв`язок з класним керівником.Батько з дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає.У вихованні дитини участі не бере.З класним керівником контакту не підтримує,навчанням дитини не цікавиться,батьківські збори не відвідує. (а.с.8 зворотній бік) Згідно копії повідомлення ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області -встановити місцезнаходження [PERSON] не надається можливим, при встановленні такого його буде опитано та за наявності підстав рішення буде переглянуто (а.с.11) Згідно висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] - орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради вважає за недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.13-14) Згідно копії акту обстеження умов проживання [PERSON] , - дитина [PERSON] , [INFO] забезпечена всіма необхідними речами, має свою кімнату, є запас продуктів харчування (а.с.16) Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Отже, своїми діями відповідачі порушують свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ". У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved