Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт визнання [PERSON] , який помер [INFO] у м. Радомишль Житомирської області, батьківства відносно дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Житомир. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] та має намір успадкувати майно останнього, однак не може документально підтвердити батьківство [PERSON] , так як у свідоцтві про народження заявника батько зазначений згідно заяви матері. Заявник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності та приєднати до матеріалів справи письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] . Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просять суд провести розгляд справи у їх відсутність. До того ж, заінтересована особа [PERSON] в своїй заяві підтвердила, що [PERSON] , який помер [INFO] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявник народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). [INFO] в м. Радомишль Житомирської області [PERSON] помер (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть від 23.03.2022 матір заявника [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11). Відповідно до поквартирної карточки за адресою: [ADDRESS] , основним наймачем є [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , 1983 року народження, дочка [PERSON] , 1987 року народження, чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 15, 16). Згідно відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 05.12.2023 спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заведена (а.с. 24). Окрім того зі змісту повідомлення Радомишльської міської ради Житомирської області від 28.11.2023 встановлено, що дані про реєстрацію [PERSON] на день його смерті відсутні і відповідно відсутні дані про спадкоємців на час відкриття спадщини та дані про те, чи були у на нього на день смерті малолітні, неповнолітні, недієздатні або цивільна дієздатність яких обмежена спадкоємці (а.с. 25). Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 ст. 128 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" п. 15 роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства позивачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Оскільки датою народження заявника є 1983 рік, тоиу необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041671959 від 03.10.2023 в актовому записі про народження за №2156 від 07.06.1983 відносно дитини [PERSON] , зазначені відомості про батька - [PERSON] , підстава запису відомостей про батька - заява матері та її підпис (а.с. 8-10). Заявник має намір встановити факт батьківства з метою оформлення спадщини після смерті батька, однак перешкодою в цьому є те, що в його свідоцтві про народження запис в графі «батько» зроблений за заявою матері. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення правовідносин у даній справі, згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставини, характерних для сімейних відносин (проживання в одному житловому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері, так і після народження дитини. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 "положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин". Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61- 26210св18), у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18). Водночас, згідно заяв [PERSON] та [PERSON] , останні зазначили, що з`явитись в судове засідання не можуть у зв`язку з виїздом за межі Житомирської області та при розгляді справи просять врахувати їх письмові пояснення. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що їм відомо те, що [PERSON] проживала з [PERSON] як чоловік та дружина, під час спільного проживання у них народилися діти [PERSON] та [PERSON] , протягом всього життя [PERSON] займався вихованням своїх дітей, проявляв батьківську увагу та турботу, піклувався про них, забезпечував матеріально. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] вказала про те, що зазначені обставини їм відомі у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу підтримують дружні відносини із сім`єю [PERSON] (а.с. 34-41). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації ним свого права на спадщину. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved