Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

До суду\~з вказаним\~позовом звернувся\~ [PERSON] до [PERSON] з посиланням\~на те,\~що рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 27 грудня 2010 року стягнуто з нього (позивача) на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року і до його повноліття. З часу набрання рішенням суду законної сили його (позивача) сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки він також сплачує аліменти на утримання ще двох дітей. Крім того, його стан здоров`я значно погіршився, тому наразі такий розмір аліментів є непосильним для нього. Позивач просить зменшити розмір стягуваних аліментів за вищевказаним рішенням суду та стягнути з нього алі\-менти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття в розмірі 1/6 частини його доходу. Ухвалою Ставищенського районного суду від 18.12.2023 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 33). В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. В підготовчому судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. В підготовче судове засідання представник третьої особи Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, до суду вказаний відділ подав клопотання про розгляд справи без участі представника відділу (а. с. 68-69). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків. Згідно рішення Ставищеньского районного суду Київської області від 24.06.2011 року сторони розірвали шлюб (а. с. 11). Позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] . На виконання рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27.12.2010 по справі № 2-1040,2010, 27 грудня 2010 року судом був виданий виконавчий лист про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 12). З примусового виконання даного виконавчого листа державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Карпенком Н. В. відкрито виконавче провадження 12.04.2016 року ВП № 50870140. (а. с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а. с. 74) відповідачка [PERSON] після укладення 05.02.2020 шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », яке їй залишено після розірвання вказаного шлюбу на підставі рішення Ставищенського районного суду від 19 липня 2023 року (а. с. 75 76). 23.10.2019 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище якої після укладення даного шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 17). Позивач має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,. [INFO] (а. с. 18, 19). Згідно судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2023 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягується аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а. с. 22) З примусового виконання даного судового наказу приватним виконавцем відкрито виконавче провадження 13.10.2023 року ВП № 73026541 (а. с. 23) Згідно довідки військової частини [NUMBER] [PERSON] - старший солдат 12.10.2023 в ході виконання службових обов`язків по захисту батьківщини одержав мінно-вибухову травму: травматична ампутація лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, вогнепальне осколочне сліпе поранення пальців правої стопи з неповним травматичним відсіченням дистальних фаланг І, ІІ, V, пальців та повним травматичним відсіченням ІІІ, ІV пальців на рівні проксимальних фаланг (а. с. 24). Відповідно до повідомлення начальника медичної частини військової частини [NUMBER] від 06.11.2023 [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні у вказаній військовій частині з 03.11.2023 по теперішній час (а. с. 25). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст .273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на погіршення стану здоров`я, матеріального стану, змінуа сімейного стану та наявність іншого судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання ще двох інших дітей в розмірі 1/3 частини його доходу. Суд бере до уваги визнання позову відповідачем. Суд враховує, що дії відповідачки щодо визнання позовних вимог про зміну розміру аліментів (з 1/4 до 1/6 частки від доходів батька) не суперечать інтересам неповнолітнього сина на отримання аліментів на своє утримання від батька у розмірі, встановленому законодавством. Судом враховується, що зменшення розміру аліментів за цим позовом з 1/4 та 1/6 частини від доходів позивача на утримання неповнолітньої дитини, на думку суду, не суперечить нормам матеріального права. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме, з моменту набрання рішенням суду законної сили. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved