Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

В Московський\~районний суд\~м.\~Харкова з\~позовом до\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Харківської області\~Ярмоленко О.В.,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Харківської області\~Никифорова М.А.,\~ [PERSON] , про визнання\~незаконними та\~скасування постанови\~про передачу\~майна стягувачу,\~акту про\~передачу майна\~стягувачу,\~про визнання\~недійсним та\~скасування свідоцтва\~про придбання\~нерухомого майна\~та витребування\~майна звернувся [PERSON] , в особі представника адвоката Капустник В.В. Позивач [PERSON] , в особі представника, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.05.2020 у виконавчому провадженні №60964926, якою передано майно, а саме: частина однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.05.2020 у виконавчому провадженні №60964926; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 715 від 08.05.2020, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Никифоровою М.А.; витребувати на користь [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 23.07.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 622 000 грн та судовий збір в розмірі 8 000 грн. Примусове виконання вказаного рішення здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. в рамках виконавчого провадження №60964926. В ході примусового виконання із порушенням процедур, визначених Законом України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було звернуто стягнення на частину зазначеної квартири, що належала [PERSON] без виділення такої частини відповідним рішенням суду. Внаслідок вказаного порушення право власності на частину квартири набув стягувач у виконавчому провадженні [PERSON] , який в подальшому відчужив це нерухоме майно на користь [PERSON] 20.07.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Московського районного суду м. Харкова для розгляду вказаної справи визначено суддю Задорожну А.М. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі з викликом сторін. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Ципліцьким Д.О. було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що оскільки між співвласниками майна не існувало передбаченого законом договору про перерозподіл часток у спільному сумісному майні в інший спосіб, ніж навпіл, то за законом їх частки є рівними, а, отже, приватний виконавець вірно визначив розмір майна боржника [PERSON] , на яке було звернуто стягнення в рахунок погашення боргу. Зазначив, що [PERSON] є неналежним позивачем по справі, оскільки внаслідок зазначених дій жодним чином не було порушено його майнове право на частину нерухомого майна у спільному сумісному майні. Також вказує, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки набув право власності за відплатним правочином без жодного злочинного наміру та умислу. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Кузнецовим А.І. було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що [PERSON] на підставі відплатного правочину реалізував належну йому частину у спірній квартирі на користь [PERSON] внаслідок чого у позивача відсутнє право на витребування вказаного майна. У відповіді на відзив [PERSON] представник позивача [PERSON] адвокат Капустник В.В. підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що позивачем не було укладено жодних договорів на замовлення технічного обстеження та документації на квартиру, а, отже, такі документи містять неправдиві відомості. Ще раз наголосив на тому, що частки співвласників не було виділено у передбачений законом спосіб. Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що всі дії в рамках виконавчого провадження ним було вчинено у відповідності до вимог закону, і що саме на боржника [PERSON] було покладено обов`язок подати виконавцю декларацію про доходи та майно. Вказав, що боржником не оскаржувалися будь-які його дії в рамках виконавчого провадження. Також зазначив, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем у справі, оскільки жодних дій у відношенні його майна в рамках виконавчого провадження проведено не було. Витребування майна, що належало [PERSON] та було реалізовано в рамках виконавчого провадження, від [PERSON] на користь [PERSON] призведе до того, що останній набуде право власності на всю квартиру, хоча до моменту вчинення зазначених виконавчих дій він такого права не мав. Третя особа [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких вказала, що позовні вимоги [PERSON] вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки квартира є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю, вибула з її володіння поза їх волею, шляхом вчинення приватним виконавцем низки порушень чинного законодавства та перебуває у незаконному володінні [PERSON] . Інші особи своїми процесуальними правами на подачу до суду заяв по суті спору не скористалися. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача адвокат Капустник В.В. не з`явилися, до його початку подали заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити, не заперечували проти проведення судового засідання без їх участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, до його початку представник відповідача адвокат Ципліцький Д.О. подав заяву, в якій просив проводити судове засідання без їх участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідачі [PERSON] , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. у судове засідання не з`явилися, про час та дату були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Никифорова М.А., [PERSON] у судове засідання не з`явилися, до його початку подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №5-12-317077-П2 від 19.07.2012, виданого Відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 16-18) Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 у справі №643/13201/17 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 622 000,00 грн та судовий збір в розмірі 8 000,00 грн. 13.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60964926 про стягнення боргу за вказаним рішенням суду. (т.1 а.с.20) 21.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт та частину квартири за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с.22) Згідно довідки Архітектурно-Конструкторського Бюро «МОДУС» від 07.09.2017 №4593 видана [PERSON] або [PERSON] 07.09.2017 обстежено об`єкт нерухомого майна та проведено комплекс робіт за результатами чого, встановлено таке: квартира [ADDRESS] дійсно відповідає характеристикам: квартира однокімнатна, загальна площа 26,6 кв.м., житлова площа 17, 6 кв.м., поверховість а-2, матеріал стін будівель і споруд цегла. Також, проведено поділ квартири між співвласниками та визначено частки власників у праві спільної частково власності на квартиру наступним чином: [PERSON] належить частина та [PERSON] частина. (т.1 а.с. 117-119; а.с. 171-174) 04.03.2020 зазначену частину квартири було передано до Державного підприємства «СЕТАМ» для проведення реалізації вказаного майна боржника. В подальшому, тричі 25.03.2020, 14.04.2020 та 04.05.2020 проводилися електронні торги, які відповідно до протоколів ДП «СЕТАМ» не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. (т.1 а.с. 182-184) 07.05.2020 стягувач у виконавчому провадженні [PERSON] звернувся до приватного виконавця із заявою, якою повідомив про свій намір залишити за собою нереалізоване майно боржника. (т.1 а.с.187) Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.05.2020 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. за виконавчим провадженням №60964926 передано стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №643/13201/17 від 10.01.2020, що видав Московський районний суд м. Харкова наступне майно: частина однокімнатної квартири, яка розташована на 1-му поверсі 2-во поверхового будинку та складається з кімнати житловою площею 17, 6 кв.м., кухні 4, 9 кв.м., вбиральні сполученої 2, 4 кв.м., коридор 4, 4 кв.м., загальна площа квартири 29, 6 кв.м. на загальну суму 98\~490, 00 грн, що належить боржнику [PERSON] (т.1. а.с.189-190) Згідно Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.05.2020 у виконавчому провадженні №6096426 [PERSON] передано у власність частина однокімнатної квартири, яка розташована на 1-му поверсі 2-во поверхового будинку та складається з кімнати житловою площею 17, 6 кв.м., кухні 4, 9 кв.м., вбиральні сполученої 2, 4 кв.м., коридор 4, 4 кв.м., загальна площа квартири 29, 6 кв.м. на загальну суму 98 490, 00 грн, що належить боржнику [PERSON] (т.1 а.с. 191-192) \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного акта [PERSON] було передано у власність частину квартири за адресою: [ADDRESS] в якості погашення боргу [PERSON] за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2019. 08.05.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Никифоровою М.А. на підставі вказаних документів було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за №715 та зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (т.2 а.с.14) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2020 частина однокімнатної квартири, загальною площею 29, 6 кв.м., житловою площею 17, 6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 715, виданий 08.05.2020. (т.2 а.с.15) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.09.2020 частина однокімнатної квартири, загальною площею 29, 6 кв.м., житловою площею 17, 6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 715, виданий 08.05.2020. (т.2 а.с.12-14) 18.09.2020 [PERSON] передав у власність за договором дарування [PERSON] належну йому на праві власності частину квартири за адресою: [ADDRESS] . (т.2 а.с. 2) В матеріалах справи міститься лист Міністерства юстиції України від 06.05.2021, адресований [PERSON] , з якого вбачається, що за результатами розгляду її скарги, в діях приватного виконавця при здійсненні виконавчого провадження порушено вимоги п.1 ч.2 ст.18, ч.6 ст.48, абз.2 ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». (т.1 а.с. 198-199) Зміст допущених порушень викладено у Довідці за результатом проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича від 05.05.2021 (т. 1 а.с. 200-203). Разом з цим, подання боржником [PERSON] скарги на рішення та дії державного виконавця не може забезпечити відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення. Наказом Міністра юстиції України №3163/7 від 08.09.2021 відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] , оскільки оскаржувані рішення прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А. відповідно до законодавства (т.2, а.с. 46, 51). Вказаний наказ прийнято на підставі Висновку Південної регіональної Колегії міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України (т. 2, а.с. 47-49, 52-54). Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.357 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК України). Частинами першою та другою ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено, що між співвласниками однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість про перерозподіл часток у спірній квартирі іншим чином ніж навпіл. Відповідних нотаріально посвідчених договорів або рішення суду про перерозподіл часток співвласників матеріали справи не містять. За таких обставин, суд зазначає, що навіть у випадку виконання приватним виконавцем вимог п.1 ч.2 ст.18, ч.6 ст.48, абз.2 ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», частки кожного із співвласників за рішенням суду були б рівними, тобто по частини кожному. Частка майна боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , на яку б можливо було звернути стягнення, після виконання передбачених вимог Закону України «Про виконавче провадження» становила би частину, відповідно, частина позивача [PERSON] також була б визначена в розмірі . Таким чином, звернення стягнення на частину нерухомого майна, що належала [PERSON] , жодним чином не вплинула на майнові права позивача [PERSON] , оскільки він залишився власником частини квартири. Також, з матеріалів справи вбачається, що боржник за виконавчим провадженням [PERSON] зазначені вище дії приватного виконавця та приватного нотаріуса до суду не оскаржувала. Так, рішенням ЄСПЛ «Рисовський проти України» від 2 жовтня 2011 року (заява №299979/04), суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та вказав, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З сукупного аналізу викладених норм вбачається, що право звернення до суду виникає у особи лише у випадку порушення, невизнання або оспорювання його прав. \~ \~ \~ \~ 25 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414) досліджував питання щодо визначення належного позивача. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, у цьому разі, боржника. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825. Водночас Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). Таким чином, у відповідності до сформованого правового висновку якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9). Встановивши наявні обставини справи, переконавшись, що спірними рішеннями та діями прав та інтересів [PERSON] не порушено, не вдаючись до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судові витрати суд покладає на рахунок позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed