Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідачки [PERSON] із даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі із [PERSON] [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Зазначає, що у свідоцтві про народження дочки допущено описку щодо прізвища, взамін вірного [PERSON] , зазначено [PERSON] , що створює сумнів у їх родинних відносинах. Позивачка досягла 83 річного віку та відповідно не працює, отримує пенсію за віком в розмірі 2777,56грн., інших джерел доходу не має та її матеріальне становище є досить скрутним. Натомість її дочка [PERSON] матеріальної допомоги їй добровільно не надає, близько п`яти років перебуває на заробітках у Ізраїлі, відповідно може надавати позивачці матеріальну допомогу. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є її дочкою та стягувати із відповідачки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 5000грн. щомісячно до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи просить проводити у її відсутності та щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивача у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що 17.09.1987р. зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Натомість із копії свідоцтва про народження встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено в ході розгляду справи при реєстрації народження дочки позивачки допущено описку у написанні її та батьків прізвища, взамін вірного [PERSON] , помилково записано [PERSON] , що унеможливлює позивачці спростувати її з дочкою родинну спорідненість. Натомість вказаний факт підтверджується змістом обґрунтування позову та дослідженими документами, відповідно вимога позивачки щодо встановлення факту родинних відносин є підставною та підлягає до задоволення. Із дослідженої довідки від 20.02.2023р. встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Сокальському об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію за віком. Згідно довідки розмір її пенсії становить 2775,56грн. у місяць. Згідно довідки виданої 09.12.1994р. Сокальським райвідділом соцзахисту, встановлено, що [PERSON] є інвалідом та пенсію їй призначено довічно. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до приписів ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач [PERSON] є матір`ю відповідачки [PERSON] , є пенсіонером, інвалідом, отримує незначну пенсію в розмірі 2775,56грн. у місяць, якої не вистачає на забезпечення мінімально необхідних потреб. Разом з тим, згідно змісту позовних вимог встановлено, що дочка позивачки близько п`яти років перебуває на заробітках у Ізраїлі, не надала суду відомостей щодо не можливості надання матеріальної допомоги матері, відповідно суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання матері, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідачки від обов`язку утримувати свою матір з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно позовні вимоги щодо стягнення із відповідачки в користь її матері аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. щомісячно є підставними та підлягають до задоволення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved