Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 28.01.2008 виконкомом Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області, актовий запис № 01; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Литвиновою Вікторією Василівною, яка діє на підставі ордеру (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з часом подружнє життя між сторонами стало не складуватися, періодично виникали сварки та скандали, які негативно впливали на морально-психологічний стан всіх членів роди тини, особливо неповнолітніх дітей. З початком повномасштабної військової агресії російської федерації проти України відповідач разом з дітьми вирішила поїхати з міста Харкова за кордон, з березня 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, разом не проживають, спільного побуту не мають. Позивач зазначив, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливо та суперечать його інтересам. На даний час спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній, питання щодо майна, набутого в період перебування у шлюбі, вирішуватиметься у позасудовому порядку. 22.11.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.16-17). Представник позивача [PERSON] адвокат Литвинова В.В. подала до суду заяву,\~в якій\~ позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення, просила шлюб розірвати, розглянути справу без її участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2008 виконкомом Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області, актовий запис № 01 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~113\~СК України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Клопотання щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідачем не заявлено. У відповідності до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України стороною позивача повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: 1073,60 грн оплата судового збору; 10,74 грн комісія за послуги банку. Інших судових витрат позивач не поніс та не очікує понести. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 0.0.3316449088.1 від 20.11.2023 (а.с.4). Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536,80 грн. Вимога про стягнення комісії за послуги банку не підлягає задоволенню, оскільки банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 523/12032/18. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved