Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

05 грудня 2019 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшов вищевказаний позов, який в подальшому в порядку ст.ст.43,49 ЦПК України збільшив. Предметом позову є поділ нерухомого майна, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06 грудня 2016 року сторони зареєстрували шлюб. У подружжя дітей не має. Під час шлюбу сторони придбали нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 78.6 кв.м., житлова 34.5, розташована за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірне нерухоме майно), та транспортний засіб марки «НYUNDAI», модель «ACCENT», 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , н.з [NUMBER] . 06 грудня 2016 року, шлюб був розірваний. Відповідачка у добровільному порядку поділ майна здійснити не бажає, а тому позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя вищевказане рухоме та нерухоме майно, та поділити в рівних частках спірне нерухоме майно, та у зв`язку з тим, що відповідачка здійснила відчуження автомобіля без його згоди та просить стягнути з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 123\~968.57 грн. В ході судового розгляду представник позивача фактично позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачка копію позову та матеріали до нього отримала належним чином та відповідно до ст. 178 ЦПК України до суду направила відзив, з якого вбачається,що позов не визнає просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 69 СК України 1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.71 СК України .1.\~Майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Рух справи 06 грудня 2019 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. 15 вересня 2020 року судом першої інстанції було прийнято рішення про витребування доказів. 25 серпня 2021 року судом першої інстанції було прийнято рішення про витребування доказів. Обставини, які встановлені судом 22 листопада 1997 року між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб (а.с.9). 06 грудня 2016 року, відповідно до Свідоцтва шлюб був розірваний (а.с.10). З матеріалів справи, вбачається та сторонами не оскаржується, що під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: - квартира загальною площею 78.6 кв.м., житлова 34.5, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована належним чином на ім`я [PERSON] , підстави виникнення права власності є акт приймання-передачі нерухомого майна від 13.11.2014 року, договір купівлі-продажу майнових прав від 03.04.2014 року укладений між ТОВ «Стройінвест» та [PERSON] , додатковою угодою від 13.11.2014 р. між тими ж сторонами, технічний паспорт від 26.04.2016 року (а.с.14) вартість складає 1\~225\~000.00 грн.; - транспортний засіб марки «НYUNDAI», модель «ACCENT», 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , н.з [NUMBER] , який належним чином був зареєстрований 11.09.2012 року на ім`я [PERSON] . Вартість спірного нерухомого майна в розмірі 1\~225\~000.00 грн. сторонами не оскаржується. Відповідачка стверджує, що спірне нерухоме майно вона придбала за власні кошти та в свою чергу позивач не надав належні та допустимі докази виникнення права власності. З даними запереченнями суд погодиться не може з наступного: набуде майно під час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із подружжя не мав поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Кожна річ набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктами спільного сумісного майна подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони є працездатними особами, сторони не заперечують, що квартира та автомобіль не є індивідуальною річчю для користування. Під час судового розгляду сторонами не були надані належні та допустимі докази джерела походження коштів за яке було придбано спірне майно. Таким чином суд приходить до висновку, що квартира та автомобіль є спільним сумісним майном подружжя відповідно до ст.60 СК України. З урахуванням матеріального становища сторін, їх внеску, щодо створення та тримання спірного нерухомого майна (квартири), суд вважає, що спірне нерухоме майно можливо поділити в рівних частках. Відповідачка заперечуючи\~проти позовних\~вимог,\~щодо стягнення\~грошової компенсації стверджує, що позивач не надав доказів придбання автомобіля та його вартості. Під час судового розгляду було встановлено, та сторонами не оскаржується, що автомобіль був придбаний 11 вересня 2012 року та на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , що підтверджується документами наданими від Територіального сервісного центру 5142 Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС (філія) від 06.01.2021 року тобто транспортний засіб був придбаний в період шлюбу. Відповідачка не заперечує, що вона здійснила відчуження автомобіля без згоди чоловіка. З матеріалів справи вбачається, що відчуження спірного автомобіля було здійснено 18 лютого 2020 року відповідно до укладання цивільно правових угод, шляхом укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору комісії № 7032/20/006182, які були укладенні в простій письмовій формі. При укладанні цивільно правових угод, їх учасниками був здійснений огляд та складений акт транспортного засобу та його складових частин, що має індикаційний номер від 18.02.2020 року, даний огляд та акт був складений без участі фахівця в галузі оцінки транспортного засобу та була визначена вартість автомобіля в розмірі 70\~000 грн. Позивач при розгляді справи надав суду в якості доказу Звіт №26 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.02.2023 року, згідно якого ринкова вартість спірного автомобіля складає 247\~937.14 грн. Заперечення та рецензії з боку відповідачки на даний висновок до суду не надійшов. Дане дослідження було проведено судовим експертом, що має вищу технічну освіту, має кваліфікацію судового експерта за відповідною спеціальністю. З урахуванням даних обставин, суд вважає можливим визнати звіт №26 судового експерта, як належний доказ вартості спірного автомобіля. Відповідачка без згоди позивача, здійснила відчуження автомобіля, тим самим припинила спільну сумісну власність подружжя. З урахуванням принципу розумності відповідно до ст.3 ч.1 п.6 ЦК України та дотримання балансу інтересів сторін, вважає можливим замість визнання частки спільної власності на автомобіль стягнути з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частики автомобіля, що складає 123\~968.57грн. Судові витрати Позивач звернувся з позовними вимогами майнового та немайнового характеру. При подані позову позивач сплачував судовий збір в розмірі 7\~203.00 грн. та 161.69 грн., а всього 7\~364.69 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7\~364.69 грн.

Outcome: approved