Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 08.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06.00502.003642403. 02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк» та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 року Реєстру боржників №1 від 02.12.2020 року, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором в сумі 195\~706,69 грн., з яких: 89\~863,81 грн. заборгованість за основним боргом; 47\~388,70 грн заборгованість за відсотками; 58\~454, 18 грн заборгованість за комісіями. Відповідно до п.5.2 Договору факторингу, в день підписання Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань, передбачених п.4.1 цього договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами. В разі звернення боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» Правами вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». На виконання п.5.3 Договору факторингу, згідно вимог ст. ст.\~512 - 514,\~516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018 року в сумі 195\~706,69 грн., з яких: 89\~863,81 грн. заборгованість за основним боргом; 47\~388,70 грн. заборгованість за відсотками; 58\~454, 18 грн заборгованість за комісіями. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018 року в сумі 195\~706,69 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.09.2021 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 17.02.2022 представниця відповідача надала на адресу суду відзив в якому заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що зазначений позивачем розмір заборгованості за кредитом не підтверджується належними доказами, а саме позивачем не надані первинні бухгалтерські документи про облік сплачених ним сум та їх зарахування в рахунок погашення заборгованості по основному боргу, відсоткам, комісії. Крім того, наголошує на тому, що передбачена Кредитним договором комісія за надання кредитних коштів є незаконною у відповідності до приписів\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також представниця відповідача просила застосувати строк позовної давності. Разом із відзивом від представниці відповідача, надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просила визнати недійсними низку пунктів договору, зобов`язати позивача відповісти на поставлені у зустрічному позові питання, зарахувати кошти, які були сплачені відповідачем в якості погашення оплати за обслуговування договору кредиту у рахунок оплати основної суми боргу та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. 25.05.2022 до суду надійшла відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов, у якій представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилався на обставини, викладені в позовній заяві, вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. 25.05.2022 ухвалою суду зустрічну позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків. 23.06.2022 зазначені в ухвалі недоліки було усунено. 02.06.2022 від представниці відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просила застосувати до позовних вимог позовну давність, відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути на користь відповідача всі понесені судові витрати. 23.08.2022 ухвалою суду зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження с первісним позовом. 19.09.2022 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надав відзив на зустрічний позов, у якому просив у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. 26.09.2022 від представниці відповідача надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вона посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 30.05.2023 зустрічну позовну заяву в частині позовних було залишено без розгляду. Ухвалою суду від 30.05.2023 було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023, з підстави відсторонення від посади судді [PERSON] , до провадження судді Ткачука Ю.А. передано цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 27.07.2023 зазначену справу було прийнято до провадження судді Ткачука Ю.А. та призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.10.2023 на підставі зави представниці відповідача явку представника позивача було визнано обов`язковою. 17.11.2023 ухвалою суду за заявою представниці відповідача зустрічну позовну заяву залишено без розгляду в повному обсязі. В судовому засіданні, що було призначене на 05.12.2023, представниця позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що позовна заява була сформована на підставі кредитного договору, право вимоги за яким було отримано внаслідок укладення договору факторингу з АТ «Ідея Банк». Всі обставини позову підтверджуються документами доданими до справи, а саме документами щодо перерахування коштів, випискою по рахунку та детальним розрахунком заборгованості, який був розроблений первісним кредитором. Позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за комісіями було заявлено на підставі довідки розрахунку заборгованості складеною АТ «Ідея Банк». Щодо яких саме комісій та яким пунктами кредитного договору ці комісії передбачені інформацією не володіє. Обгрунтованість нарахування заборгованості за основним боргом, за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями при подачі позову не перевіряли, цілком покладаючись на розрахунок зроблений первісним кредитором. Стосовно розбіжностей в сумах заборгованості вказаних у детальному розрахунку наданому АТ «Ідея Банк» та позовними вимогами, пояснила що позов було подано саме на ту суму, яка була відступлена. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та надати час для надання доказів на підтвердження покупки боргу. Представниця відповідача у судовому засіданні що було призначене на 05.12.2023, заперечила проти позову, зазначив що позивачем не було надано доказів на підтвердження покупки боргу (реєстру боржників, підписаного обома сторонами), крім того, зазначений позивачем розмір заборгованості за кредитом не підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, зроблено АТ «Ідея Банк», а не позивачем. Також, з виписки вбачається, що з відповідача списано кошти за оплату за обслуговування кредиту, вважає що зазначена плата є платою за обслуговування кредитної заборгованості, яка по суті є платою за отримання інформації щодо кредиту та фактично є більшою за саму суму кредиту. Зазначені пункти договору, відповідач вважає нікчемними, відповідно до ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки інформування щодо заборгованості по кредиту повинно бути безкоштовним, тому зазначені кошти повинні бути зараховані в суму погашення боргу. Також зазначила, що представник позивача не зміг надати відповіді на жодне з питань, що стосуються позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісіями, та якими пунктами кредитного договору вони передбачені. Враховуючи викладене, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 04.01.2024 представником позивача, надано додаткові пояснення по справі та надано для долучення до матеріалів справи платіжне доручення №16730 від 30.12.2020 про оплату відступлення права вимоги згідно договору факторингу №12/89 від 02.12.2020, завірену копію договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 та копію Реєстру боржників №1 від 02.12.2020 до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у своїх поясненнях від 04.01.2024 просила проводити розгляд справи без її участі. Представниця відповідача надала до суду заву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, в якій просила відмовити у задоволені позовних вимог позивача та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6700,00 грн. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.\~89,\~263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Стаття 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 08.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06.00502.003642403, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 93000,00 грн., змінювана процентна ставка (разом із маржею банку) 21,99% на строк - 36 місяців. Згідно п. 2.1 Кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 8 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього Договору, 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). 02.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів», укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 2.1, 2.2. Договору факторингу, за цим Договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та передається, в день укладання цього Договору, Клієнтом Фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №12/89 про відступлення прав вимоги від 02.12.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018. Відповідно до платіжного доручення №16730 від 03.12.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» сплатила за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 8\~360 000,00 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано довідку розрахунок АТ «Ідея Банк» станом на 02.12.2020 за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018 (том.1 а.с. 18), відповідно до якої, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018 року становить 195\~706,69 грн., з яких: 89\~863,81 грн. заборгованість за основним боргом; 47\~388,70 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 58\~454, 18 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Також, позивачем було додатково надано детальний розрахунок заборгованості станом на 02.12.2020 виданий АТ «Ідея Банк» (том 2 а.с. 10-11) відповідно до якого, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Z06.00502.003642403 від 08.02.2018 року становить 211\~670, 58 грн., з яких: 15\~226,74 грн. строковий основний борг, 74\~637,07 грн. - прострочений основний борг, 1 290,15 грн - строкові проценти, 46\~098,55 грн - прострочені проценти, 719,45 - строкова плата за обслуговування кредиту, 57\~902,60 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту, 15\~805,02 грн - разом пеня. 17.12.2020 Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1\~ст.1050 ЦК України\~з урахуванням положень статей\~526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Підпункт 14 пункту 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року\~(далі\~Положення), вказує, що первинний документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ\~заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договорах. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення \~ \~ \~ \~відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Суду надано як докази, що підтверджують розмір заборгованості документи, які, не є документами первинного обліку та в яких зазначено суму заборгованості, яка відрізняється від суми, що зазначена у позовній заяві, що позбавляє суд можливості встановити факт виникнення та розмір заборгованості [PERSON] . Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитних договорів та правильність розрахунку її розміру, а тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку із його необґрунтованістю. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6\~700, 00 грн. Відповідно до частин 1, 2\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц. Представником відповідача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги №5 від 18.01.2022, ордер серії ВІ №1084231 від 14.02.2022, детальний опис робіт (наданих послуг) станом на 14.02.2022, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до договору про надання правової допомоги №5 від 14.02.2022, відповідно до якого адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги за договором на загальну суму 6700,00 грн, квитанцію про сплату послуг за договором №5 від 14.02.2022 у сумі 6700, 00 грн. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, кількість складених і підписаних адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 6\~700,00 грн є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Оцінивши надані відповідачем докази, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, які вже сплачені, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру. За таких обставин, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи в суді, значення справи для сторони та враховуючи критерій розумності розміру адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що заявлені представником відповідача у відзиві на позовну заяву витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та зменшенню не підлягають. Отже, зазначені витрати слід стягнути з позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved