Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якому просив стягнути достроково з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 50134,14 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі за текстом АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 згідно умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» надало строком до 13 листопада 2024 року, кредит у сумі 50244,01 грн. з фіксованою процентною ставкою 38,3 %, а [PERSON] отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався погашати кредит та проценти ануїтентними платежами 13 числа кожного календарного місяця. АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену суму кредиту, однак [PERSON] не здійснював повернення коштів у строки, визначені у вказаному договорі. 09 квітня 2020 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та Товариством з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-31-F, згідно умов якого до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року. Також, 23 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі за текстом ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») укладено договір про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F, згідно умов якого до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року на суму заборгованості в розмірі 50134,14 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] ухилився від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулося до суду з зазначеним позовом. Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідками відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач відзив на позов, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, про причини неявки в суд не повідомив. Представник третьої особи, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується\~поштовим\~повідомленням\~про вручення\~представнику\~третьої\~особи судової\~повістки,клопотання про розгляд справи за його відсутності, пояснення щодо позову не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 13 березня 2023 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу до суду не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його заяві, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року, заяви-анкети для отримання готівкового кредиту «Кредит готівкою для найкращих клієнтів Банку»\~ АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» надало [PERSON] (а.с. 13), відповідачу у справі, кредит у сумі 50244,01 грн. строком на 72 місяці, тобто до 13 листопада 2024 року з фіксованою процентною ставкою 38,3 % (а.с. 7-9, 13). Відповідно до п. 1.1.4 договору та графіку погашення кредиту та сплати інших платежів (а.с. 10-11) погашення кредиту\~передбачено шляхом внесення ануїтентних платежів 13 числа кожного календарного місяця. Відповідно до п. 2.2 договору проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Згідно з п. 10.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України. Відповідно до умов п. 6.4 договору позичальник підтверджує, що перед укладенням кредитного договору він був повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту (відповідно до статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених\~Постановою Правління НБУ № 49 від 08 червня 2017 року), що підтверджується ознайомленням позичальника паспортом споживчого кредиту та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Вказаний договір, разом із, додатком № 2 до договору - детальний розпис сукупної вартості кредиту, заявою-анкетою для отримання готівкового кредиту «Кредити готівкою для найкращих клієнтів Банку» та графіком погашення кредиту платежів підписано позичальником (а.с. 7-9, 10-11, 12, 13). В порушення умов зазначеного договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконував, не здійснював щомісячні платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, внаслідок чого в нього перед АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 25 червня 2021 року з урахуванням суми заборгованості за кредитом та відсотками склала загальну суму 50134,14грн. (а.с. 15). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за цим договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином (пункт 8.1 договору). Згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020 року, укладеного між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] відповідача у справі, за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року (а.с. 20-23). Як вбачається з Реєстру боржників від 25 червня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права грошової вимоги до [PERSON] відповідача у справі, за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року в сумі 50134,14 грн., з яких: 44007,45 грн. - сума заборгованості за кредитом; 6126,69 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 24-27). 01 липня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» повідомило відповідача про відступлення ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» права вимоги за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року (а.с. 16, 17). Також, згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23 червня 2021 року, додаткової угоди № 1 від 25 червня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23 червня 2021 року, укладених між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (а.с. 40-43, 44, 45) укладено договір про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» передало (відступило) ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року (а.с. 28-31, 32, 37, 38, 39). Як вбачається з Реєстру боржників від 25 червня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23 червня року, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року в сумі 50134,14 грн., з яких: 44007,45 грн. - сума заборгованості за кредитом; 6126,69 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33-36). Оскільки, позивач ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23 червня року набуло право вимоги за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року, укладеним між первісним кредитодавцем АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] , відповідачем у справі, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року позичальник [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у вказаному договорі. Всупереч умовам договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року, [PERSON] , відповідач у справі, не виконував свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ні на рахунки ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до підпункті 7.1.2 пункту 7.1. договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 11 березня 2019 року у разі настання обставин дефолту (відповідно до п. 1.2 договору це обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані) кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов договору. Згідно з п. 7.2 договору, кредитор вправі скористатися цим правом та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема, у разі порушення позичальником обов`язків щодо здійснення погашення кредиту. Таким чином, укладеним між сторонами договором передбачено право кредитодавця на пред`явлення позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направляло відповідачу вимогу за вих. № 316-01.07.2021 від 01 липня 2021 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року, надавши можливість позичальнику [PERSON] \~добровільно врегулювати заборгованість за кредитним договором (а.с. 16), яка отримана відповідачем (а.с. 17)), однак, дана вимога не виконана, заборгованість не погашена. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення між ним та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року, не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів у відповідності до графіку платежів, а тому суд вважає, що позивачем доведений факт неналежного виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором. Також, судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, тобто кредитні кошти не повернув. Доказів на спростування отримання кредиту в сумі 50244,01 грн. [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано. Згідно з Реєстром боржників від 25 червня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги № 23-06/21-F від 23 червня року, до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», позивача у справі, перейшло право вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року на суму заборгованості в розмірі 50134,14 грн., з яких: 44007,45 грн. - сума заборгованості за кредитом; 6126,69 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33-36). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0581/82/0150271 від 13 листопада 2018 року [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги, що [PERSON] , відповідач у справі, відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надав, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжним дорученням № 987 від 07 лютого 2023 року (а.с. 1). На підставі статей 11, 207, 208, 509, 512, 513, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 626, 627, 628, 638, 639, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved