Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза: - кредитним договором №870231821 від 01.04.2021 року в сумі 72 958,00 грн., з яких 20 950, 32 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 52 008, 54 грн. сума заборгованості за відсотками; - кредитним договором №12916-03/2021 від 17.03.2021 року в розмірі 9600 018 грн., з яких 2400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 7200 грн. сума заборгованості за відсотками; - договором позики №1865883 від 11.03.2021 року в розмірі 7780, 80 грн., з яких 2800 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 3566, 08 грн. заборгованість за відсотками користування позикою, 1 414 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. - кредитним договором №00-2876217 від 23.03.2021 року в розмірі 3116 60 грн., з яких 1 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 2116 60 грн. заборгованості за відсотками. - кредитним договором №3221712849/653196 від 19.03.2021 року в розмірі 15744 грн., з яких 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 11 744 грн. заборгованості за відсотками. - кредитним договором №3221712849/3981142 від 24.03.2021 року в розмірі 13 650 грн., з яких 3500 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 10 150 грн. заборгованості за відсотками. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 01 квітня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №870231821. 20.10.2022 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором факторингу відступили ТОВ «ФК» «ЄАПБ» належне йому право вимоги. Відповідно до Реєстру права вимоги від 06.03.2023 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 72 958, 86 грн., з яких: 20 950, 32 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 52 008, 54 грн. - сума заборгованості за відсотками; Так, 17 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12916-03/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 30.11.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК» «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 9600 грн., з яких: 2400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 200 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 11 березня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №1865883. який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК» «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 року до Договору факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7780, 08 грн., з яких: 3566 08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 414 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 23 березня 2021 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-2876217, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 27.09.2021 року ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27092021від 27.09.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 3 116,60 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 116 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 19 березня 2021 року між ТОВ КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3221712849/653196 який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7. Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 09.12.2021 року ТОВ КУ ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №09122021, у відповідності до умов якого ТОВ КУ ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА ГРОШІ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ КУ ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15 744 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 744 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 24 березня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3221712849/398142 який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7. Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 08.12.2021 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122021від 08.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 113 650 грн., з яких: 3 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 150 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.09.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] , отримала копію ухвали про відкриття провадження по справі з додатками, в її інтересах представником [PERSON] , подано відзив, у якому зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів укладення між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вищезазначеного кредитного договору, за формою, яка відповідає вимогам цивільного законодавства. Таким чином, позивачем не доведено факту укладання договору, що в свою чергу свідчить про те що сторонами не було погоджено розміру, умов надання та повернення кредитних коштів, відсотків та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, зауважив, що позивачем не надано доказів відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Також зазначив, що позивач надав договори, а саме №870231821, № 12916-03/2021, №00-2876217, №3221712849/653196, № 3221712849/398142 які нібито укладені [PERSON] однак, зазначає, що позивачем не надано жодних допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів. Надані фінансовою установою розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а тому не свідчать про отримання нею позикових коштів. Враховуючи вищенаведене, представник выдповыдача [PERSON]., який діє в [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову повністю та покласти судові витрати на позивача. Представник товариства надіслав відповідь на відзив, у якому вказав, що вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне, що договір укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Таким чином, сторони досягли згоди, узгодивши розмір кредиту, грошову одиницю, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а доказів протилежного відповідачем не наданою. Крім того позивач звернув увагу не те, що надані первісними кредиторами розрахунки заборгованості жодним чином не суперечать розрахункам, які було додано до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості. Стосовно заперечень відповідача, щодо ненадання доказів відступлення права вимоги, позивач зазначив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною договору відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а тому не здійснювало контроль за процесом його укладання та виконання, оригіналом договору та додатками до нього позивач не володіє. До того ж, у реєстрі боржників до Договору відступлення права вимоги № 20102022 від 20.10.2022 року містяться дані щодо боржників право вимоги по яким в подальшому до ТОВ «ФК «ЄАПБ» не відступались, тому вказаний реєстр є комерційною таємницею ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Водночас, відповідачем, який не є стороною даного правочину, не наведено та не доведено, які його права та законні інтереси порушені цими правочинами. Таким чином, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідають вимогам чинного законодавства та жодним чином не порушують права відповідача. З врахуванням наведеного, просили задовольнити позов у повному обсязі. У письмових запереченнях відповідач виклав аналогічні заперечення тим, які містяться у відзиві, при цьому зауважив, що надані позивачем роздруківки платіжних доручень не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не можуть бути належним доказом отримання ним грошових коштів від ТОВ « Манівео Швидка Фінансова Допомога». З огляду на вище викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відтак, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте неодноразово подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що в період з 11.03.2021 року по 01.04.2021 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТРУМ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», «ТОВ ГОУФІНГОУ» було укладено ряд кредитний договір, а саме: - кредитний договір №12916-03/2021 від 17.03.2021 року, - договір позики №1865883 від 11.03.2021 року, - кредитний договір №00-2876217 від 23.03.2021 року, - кредитний договір №3221712849/653196 від 19.03.2021 року, - кредитний договір №3221712849/3981142 від 24.03.2021 року, - кредитниий договір №870231821 від 01.04.2021 року. Відповідно до договорів про відступлення вимог, первісні кредитори відступили свої права вимог на користь ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Відповідач належним чином умови вказаних кредитних договорів не виконувала має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вказаними договорами в загальному розмірі 122 849 54 грн. Дослідивши вказані договори, суд відхиляє доводи [PERSON] щодо не укладення останньою кредитних договорів, що були підставою для заявлення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За встановленими у цій справі обставинами кредитні договори між [PERSON] та первісними кредиторами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на вебсайті відповідних первісних кредиторів подавала заявки на отримання кредитів за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого первісні кредитори надсилали відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка і використала для підтвердження підписання кредитних договорів. У наявних в матеріалах справи кредитних договорах в графі: «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] , а саме: одноразові ідентифікатори -MNV76VB2, за № 870231821 від 01 квітня 2021 року, за кредитним договором № 17 березня 2021 року - W64660, за кредитним договором № 1865883 від 11 березня 2021 року - h68873, за кредитним договором 322172849/653196 від 19 березня 2021 року - R55414, за кредитним договором № 32217849/398142 від 24 березня 2021 року - R44458. Отже без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитні договора між первісними кредиторами та відповідачкою не були би укладені, відтак суд вважає, що [PERSON] уклала кредитні договора, факт укладення яких вона заперечує у відзиві. Аргументи відповідача щодо відсутності доказів виникнення між нею та первісними кредиторами зобов`язальних правовідносин суд не бере до уваги, оскільки відповідачка не надала доказів укладенню договору не нею. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження №61-10802cв18) сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов?язок вважати доведеного та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видасться вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та інш. Щодо відступлення права вимоги, суд, дослідивши договори факторингу, встановив, що сторонами даних договорів є первісні кредитори та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідач стороною даного договору не є. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце . якщо фактор не виконає цього обов`язку боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979 цс15 "боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач із будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме вказати наступні данні боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору. Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» і зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. При цьому, цивільним законодавством закріплений принцип презумпції дійсності договорів, що означає, що всі правочини є дійсними допоки протилежне не буде визнано судом. Посилання відповідачки про відсутність доказів на підтвердження оплати сторонами договорів факторингу платежів за відступлення прав грошових вимог не спростовує факту укладення та дійсності даних договорів, з огляду на відсутність судового спору про дійсність таких договорів. Суд не бере до уваги також заперечення відповідача щодо отримання кредитних коштів та ненадання позивачем документів первинного бухгалтерського обліку, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало суду докази перерахування на рахунок відповідачки відповідних кредитних коштів. Натомість, відповідач отримавши вищевказані письмові докази, не спростувала доводів сторони позивача про належність рахунків, на які було перераховано кредитні кошти, саме їй. За таких висновків суд вважає, що наведені у відзиві до позову аргументи відповідача є необґрунтованими. Також, суд погоджується з розрахунками заборгованостей, наданими ТОВ «ФК «ЄАПБ», з огляду на відсутність жодних заперечень зі сторони [PERSON] щодо правильності та під ставності арифметичних обчислень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі викладеного, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитних договорів, не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, відтак із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» стягненню підлягає заборгованість за кредитними договорами №870231821 від 01.04.2021 року №12916-03/2021 від 17.03.2021 року №1865883 від 11.03.2021 року №00-2876217 від 23.03.2021 року №3221712849/653196 від 19.03.2021 року №3221712849/3981142 від 24.03.2021 року всього на загальну суму 122 849, 54 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає 2 684 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом. На підставі вищенаведеного та ст. 512, 514, 517, 526, 530, 625, 1046, 1048, 1054, 1056-1, 1077-1078, 1082 ЦК України,

Outcome: approved