Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 20.10.2023 року звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 492953814 в розмірі 16425,00 грн. та заборгованість за кредитним договором № 07551-01/2021 в розмірі 5328,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.01.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 492953814, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 423,40 % річних, та у розмірі 839,50 % річних у разі невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту. Крім того, 14.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 07551-01/2021, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 2000,00 грн., строком на 7 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 1,60 % за добу, що становить 584,00 % річних. Додатковою угодою від 20.01.2021 року укладеною між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було продовжено термін дії договору № 07551-01/2021 від 14.01.2021 року до 03.02.2021 року, за змінено фіксовану процентну ставку за користування кредитом до 2,5 % за день користування, що становить 700,00 % річних. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого ТОВ «Манівео Швидкі Фінансова Допомога» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі договору позики № 492953814 від 16.01.2021 року. 20.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі договору позики № 492953814 від 16.01.2021 року. Крім того, 11.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» було укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі договору позики № 07551-01/2021 від 14.01.2021 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаються на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, має перед позивачем заборгованість в розмірі 21753,00 грн., з якої: заборгованість за договором позики № 492953814 в розмірі 16425,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 11425,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам; за договором позики № 07551-01/2021 в розмірі 5328,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3328,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою судді від 23.10.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 16.01.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 492953814, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 423,40 % річних, та у розмірі 839,50 % річних у разі невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту (а.с. 9-11). 14.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 07551-01/2021, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 2000,00 грн., строком на 7 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 1,60 % за добу, що становить 584,00 % річних (а.с. 23). Додатковою угодою від 20.01.2021 року укладеною між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було продовжено термін дії договору № 07551-01/2021 від 14.01.2021 року до 03.02.2021 року, за змінено фіксовану процентну ставку за користування кредитом до 2,5 % за день користування, що становить 700,00 % річних (а.с. 25). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі договору позики № 492953814 від 16.01.2021 року (а.с. 12-14). 20.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі договору позики № 492953814 від 16.01.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року (а.с. 15-16, 17). Крім того, 11.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» було укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило належні йому права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі договору позики № 07551-01/2021 від 14.01.2021 року, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №11082021 від 11.08.2021 року та витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №11082021 від 11.08.2021 року (а.с. 26-27, 28-29). Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 21753,00 грн., з якої: заборгованість за договором позики № 492953814 в розмірі 16425,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 11425,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам; за договором позики № 07551-01/2021 в розмірі 5328,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3328,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивач зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів у загальному розмірі 21753,00 грн., тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення позову у повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved