Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося 27.04.2023 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 26.11.2014 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 33454 грн. 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 27224,25 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6230,62 грн. Ухвалою від 03.05.2023 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 05.06.2023 р. Розгляд справи неодноразово відкладався через зайнятість судді в інших провадженнях та перебуванням в нарадчих кімнатах. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с.85). Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 26.11.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та додаток до неї, відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту 4000,00 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 29510,00 грн. (а.с.12, 14). Відповідачем, окрім анкети-заяви, був підписаний також і додаток до неї (Паспорт споживчого кредиту), який містить зазначення розміру відсотків за користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, на вказаному документі міститься підпис відповідача, відповідач була ознайомлена з механізмом кредитування та вартістю кредиту. Таким чином, у відповідача не могло виникнути припущень щодо безвідсоткового використання коштів. Відповідач усвідомлювала, який характер відносин з позивачем наступає при укладанні даного кредитного договору. Більше того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що вона обізнана з конкретними умовами кредитування у її випадку (а.с.15-19). До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua (а.с.21-49). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 20.03.2023 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 33454,87 грн. з яких: 27224,25 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 6230,62 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.5-11). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2014 р. у розмірі 33454,87 грн. Доводи відповідача, викладені в письмових поясненнях, про те, що 20.04.2022 р. невідомі шахраї заволоділи її грошовими коштами, про що вона відразу повідомила банк і картку було заблоковано, а, в подальшому, за її заявою про вчинення кримінального правопорушення було відкрито кримінальне провадження, не є підставою для відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до витягу з ЄРДР, 23.09.2022 р. [PERSON] дійсно звернулась до ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме, про те, що 22.04.2022 р. о 22.45 год. невстановлена особа, шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовимим коштами з банківської картки «ПриватБанк», які належать [PERSON] , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 24750 грн., яку зареєстрували за номером № 120220820800001445 за ч.3 ст.190 КК України та було відкрито кримінальне провадження (а.с.89). Однак, сама наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину щодо особи до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені, такої правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 10 квітня 2019 року у справі №144/287/17-ц провадження №61-31835св18 та від 10 квітня 2019 року справа №524/3 979/16-ц провадження №61- 20290св18, де стороною у справі є АТ КБ «ПриватБанк» стосовно застосування Умов та правил надання банківських послуг. Також, [PERSON] не надала і доказів просування досудового розслідування стосовно вказаного кримінального провадження. Крім того, відповідно до п. 10 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення №705), «Якщо власник рахунку має заперечення щодо операцій за рахунком, перелік яких зазначений у виписці, то він має право звернутися до емітента із заявою про розгляд спірного питання або до суду». Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не оскаржила в судовому порядку жодної операції здійсненої по картковому рахунку, в тому числі по сплаченнях відсотках (зарахованих коштах на погашення заборгованості по відсотках). Так, у якості доказів підтвердження виконання АТ КБ «Приватбанк» умов договору та надання кредитних коштів відповідачу, банк надав виписку з особового рахунку [PERSON] (а.с.60-73). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5). Разом із тим, [PERSON] умов договору не виконала, грошові кошти не повернула. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2684 грн.

Outcome: approved