Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 10.01.2017 року [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , уклав з АТ «Альфа Банк», (далі АТ «Сенс Банк»), угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630549142. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 35281,04 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашені заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором №630549142 у розмірі 35281,04 гривень. Одночасно просить стягнути понесені судові витрати в сумі 2684,00 гривень. 07.11.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 01.12.2023 року. 19.12.2023 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості вважає неналежним доказом наявності заборгованості. Будь-яких повідомлень про наявність заборгованості він не отримував, оскільки з наданої копії повідомлення воно було направлено в м.Рівне, хоча місцем його проживання є м.Коростень. Акцепт було підписано 10.01.2017 року, термін дії картки 3 роки, який сплив в січні 2020 року. З заявою про видачу йому нової картки він не звертався, однак з виписки по руху коштів наведена інформація з двох карток. Просить відмовити у задоволенні позову, а в разі визнання судом обґрунтованості вимог позивача, застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, перебіг якого розпочався з 10.01.2020 року - закінченням терміну дії картки. Відповідь на відзив позивачем не подана. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. 10.01.2017 року між Акціонерним товариством "Альф-Банк" та [PERSON] була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630549142, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ "Альфа-Банк" згідно умов якої відповідачу було встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії в розмірі 200000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26% річних строком з 01.01.2017 року по 28.02.2023 року. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вищевказаних документів. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 10.01.2017 року по 28.02.2023 року підтверджується отримання кредитних коштів відповідачем. Крім наведених мотивів суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Отже, судом встановлено, що сторони погодили строк кредитування, з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання клієнтом умов договору, розрахунковий період та процентну ставку у розмірі 26% річних. З Витягу з Державного реєстру банків та відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року, затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Так, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення За розрахунком позивача за відповідачем станом на 22.01.2023 року наявна заборгованість, розмір якої становить 35281,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісії. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорена та не спростована. З метою досудового врегулювання спору 26.09.2023 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, вимогу здійснити погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів, комісії. На день розгляду справи вимоги позивача не задоволено, жодних дій для погашення заборгованості відповідач не вчинив. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З виписки по руху коштів слідує, що кошти за кредитом вносились в липні 2022 року. Отже, перебіг позовної давності починається з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто з моменту останнього платежу по кредиту, а не за датою закінчення дії картки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові КЦС ВС від 15.01.2021 у справі № 494/366/19 (провадження 61-2084св20). Одночасно положення статті 259 ЦК України визначають, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З Оферти на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка підписана сторонами правочину слідує, що строк позовної давності за укладеними правовідносини сторони визначили терміном 50 років. Отже, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності задоволенню не підлягає. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши дану справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому кредитний ліміт, натомість відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів виконував несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, до погашення якої у добровільному порядку заходи не вживаються, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат підлягає вирішенню у порядку ст.141 ЦПК України. Згідно меморіального ордеру №1960106909 від 23.08.2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 гривень, отже вказаний розмір понесених витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved