Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Госедло О.Д., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 04 жовтня 2010 року розірвано. Від шлюбних відносин з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] , яку за рішенням суду залишено проживати з позивачем. 21 вересня 2012 року позивач змінила шлюбне прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». З часу розірвання шлюбу сторони спільно не проживали. З листопада 2014 року до квітня 2021 року сторони знову проживали разом без реєстрації шлюбу та [INFO] в них народилася донька [PERSON] . З травня 2021 року спільне проживання припинено, сімейних відносин сторони не підтримують. Рішенням Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. З часу припинення фактичних шлюбних відносин, діти постійно проживають разом з позивачем у будинку її батьків і знаходяться на повному її утриманні. Відповідач аліменти на утримання двох доньок не сплачує, участі у вихованні дітей не бере. Час від часу, відповідач надає кошти безпосередньо дітям. За минулий період відповідач передав старшій доньці 2 пари кросівок, а молодшій 1 пару кросівок та 1 пару черевичків. Також інколи передає дітям деяке харчування. Іншої матеріальної допомоги не надає, в додаткових витратах на дітей участі не бере. Позивач тривалий час не працює, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, у власності не має рухомого та нерухомого майна. Час від часу підзаробляє тимчасовими заробітками, але доходи є низькими і утримувати дітей самостійно вона не може. Всі додаткові витрати на утримання дітей вона несе сама за допомогою своїх батьків. Відповідач фізично здорова, працездатна людина, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, іншої сім`ї він немає, на утриманні теж нікого немає, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, його матеріальне становище значно покращилось, він уже більше як десять років працює за межами України, зокрема в Бельгії і з цього має постійний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, тобто належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. Розмір доходів, які отримує відповідач позивачу не відомий, але він неодноразово заявляв про те, що дохід у нього високий і постійний. Вирішити питання про сплату аліментів добровільному порядку відповідач відмовляється. Матеріальне становище позивача в порівнянні з дня присудження аліментів на утримання доньки [PERSON] значно погіршилось, оскільки народилась донька [PERSON] і їй необхідно утримувати та забезпечувати двох дітей. Діти ростуть, то і їхні потреби на даний час також зросли. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням суду на утримання неповнолітньої [PERSON] з 500 грн. на 3 500, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 12.12.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Голіней Л.Д. зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково у зв`язку з тим, що сума в 3500 гривень на кожну дитину є необгрунтованою. Позивачем не надано жодного доказу, що саме така сума необхідна для забезпечення нормального рівня проживання дітей та що саме таку суму вона витрачає на одну дитину в місяць. Відповідач дійсно на даний час перебуває за межами України, проте постійної роботи він не має, а відповідно і постійного доходу, офіційно не працевлаштований, доходів на території України ніяких не має,інколи трапляються підробітки, які дозволяють йому заробити кошти на оплату житла, харчування та речей першої необхідності, також для того щоб щось передати дітям. Таким чином відповідач не нехтує своїми батьківськими обов`язками, а по мірі своїх можливостей їх виконує, що не заперечується позивачем. Відповідач не заперечує що розмір аліментів в розмірі 500 гривень є недостатнім для утримання дитини, але сума в 3500 гривень є значно завищеною. Відносно витрат на правову допомогу, зазначає що такі витрати не можуть бути стягнуті, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру судових витрат, зокрема не подано орієнтовний розрахунок судових витрат разом із позовною заявою як це передбачено чиним законодавством. А тому сторона відповідача фактично позбавлена можливості надати оцінку щодо понесених позивачем судових витрат. У зв`язку з цим позовні вимоги позивача просить задовільнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. Представник позивача - адвокат Госедло О.Д. позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити з підстав, викладених у позові. Також пояснив, що відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти та домовитись з ним не вдалося. Іноді відповідач купував щось дітям та передавав якісь дрібні кошти, але їх недостатньо для належного утримання дітей. Позивач не має постійної офіційної роботи, з часу присудження аліментів її матеріальний стан погіршився. Відповідач перебуває за кордоном, працює, інших дітей на утримані не має, батьків на утриманні також не має. Аліментів у розмірі 3500 гривень на кожну дитину буде достатньо для забезпечення нормального життя і розвитку дітей. Представник відповідача - адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні пояснила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зауважила, що процес є змагальним, а позивачем не наведено жодного допустимого доказу на підтвердження необхідності встановлення аліментів саме у розмірі 3 500 гривень на кожну дитину. Також зазначила, що відповідач не має постійного офіційного місця роботи, виконує свої обов`язки по мірі можливостей, позивач з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей не зверталася. Відповідач погоджується на сплату аліментів у розмірі 1 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. Витрати на правову допомогу не можуть бути стягнуті, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру судових витрат, зокрема не подано орієнтовний розрахунок судових витрат разом із позовною заявою як це передбачено чиним законодавством. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 27 листопада 2007 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2010 року було розірвано (а.с.9). Від шлюбу з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5). 21 вересня 2012 року позивач змінила шлюбне прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.7). З листопада 2014 року до квітня 2021 року сторони знову проживали разом без реєстрації шлюбу та [INFO] в них народилася донька [PERSON] (а.с.6). З травня 2021 року спільне проживання припинено, сімейних відносин сторони не підтримують. Рішенням Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). Позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 02 жовтня 2023 року. Також в акті зазначено, що [PERSON] розлучена, проживає в будинку батьків, дітей виховує одна, у власності нічого не має, діти знаходяться на утриманні матері, аліменти не отримує (а.с.12). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у Ланчинському ліцеї імені Юрія Шкрумеляка Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідками №218, 219 від 02.10.2023 року (а.с.13-14). Згідно з відомостями копії трудової книжки № [NUMBER] на ім`я ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , з 28.04.2014 року офіційно не працевлаштована (а.с.10-11). Також позивач підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, у власності не має рухомого та нерухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, у даному конкретному випадку, суд виходить з того, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , на нього покладено однаковий з позивачем [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю, а, отже, на неї покладено більше турбот щодо утримання доньки. В даному випадку суд приходить до такого висновку, з врахуванням того, що розмір допомоги, яку відповідач повинен надавати позивачці на утримання спільної дитини, повинен забезпечувати належний рівень життя, а саме: необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування, тощо. Судом також враховано, що відповідач здоровий, працездатний, перебуває за межами України, постійної роботи та постійного доходу не має, офіційно не працевлаштований, доходів на території України не має. Отже,враховуючи право дитини на достатній рівень життя, беручи до уваги вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд зауважує наступне. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст ст. 181, 183, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2024 рік в Україні встановлено Законом «Про Державний бюджет на 2024 рік». Так, статтею 7 вказаного Закону на 2024 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. [PERSON] виповнилося 15 років, а мінімальний розмір аліментів на дитину її віку згідно вимог СК України повинен бути не менше, ніж 1598 грн на місяць, тобто розмір аліментів у розмірі 500 грн на місяць, які стягнуті за рішенням суду, є завідомо недостатнім. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Звертаючись з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року з відповідача на утримання старшої доньки - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, позивач зазначила, що з часу присудження аліментів на утримання доньки [PERSON] її матеріальне становище значно погіршилось, оскільки народилась донька [PERSON] і їй необхідно утримувати та забезпечувати двох дітей, а матеріальний стан відповідача навпаки значно покращився, оскільки він тривалий час проживає та працює за межами України, зокрема в Бельгії, має постійний дохід. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що відповідач не має постійного офіційного місця роботи, виконує свої обов`язки по мірі можливостей, інколи передає дітям одяг, речі та деякі продукти харчування. Вказала, що позивач з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей не зверталася. Відповідач погоджується на сплату аліментів у розмірі 1 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини суду не подав. Разом з тим позивачем не доведено, що матеріальний стан відповідача суттєво покращився. Судом встановлено, що присуджений з відповідача розмір аліментів - 500 грн. на дитину щомісячно, на даний час не надає можливості для рівної участі обох батьків у забезпеченні мінімально необхідних потреб дитини, виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність нести зростаючі витрати на утримання дитини внаслідок зростання споживчих цін на товари та послуги, необхідні для утримання та розвитку дітей об`єктивно призводить до погіршення матеріального становища позивачки та покладає на неї надмірний майновий тягар. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачкою доведено підстави для зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною її майнового стану внаслідок збільшення прожиткового мінімуму та народження ще однієї дитини, а відповідач, як батько повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Тому суд вважає за доцільне збільшити розмір аліментів з 500,00 грн. до 2000,00 грн. та стягувати їх на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 2422 гривень 40 копійок за дві позовні вимоги, а саме: про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів, відповідно по 1211 грн. 20 коп. за кожну позовну вимогу . Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то представником позивача в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, заявлено усну заяву про те, що відповідні докази на підтвердження розміру таких витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial