Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Петрощук Катерину Володимирівну звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовна заява надійшла до суду 14 листопада 2023 року, згідно з відміткою на конверті позовна заява здана на пошту 08 листопада 2023 року. Позивачка посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Починаючи з березня 2022 року шлюбні відносини припинені, відповідач проживає на тимчасово окупованій території у місті Рубіжне Луганської області, не приймає участі у матеріальному утриманні дітей. Позивачка просить: -розірвати шлюб між нею і відповідачем, -стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня ухвалення відповідного рішення судом і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване на тимчасово окупованій території у місті Рубіжне Луганської області. Іншої адреси проживання або перебування відповідача суду не повідомлено. Фізична особа [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Тому виклик відповідача до суду здійснено шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Оголошення опубліковане 18 грудня 2023 року. (а.с.33) З опублікуванням цього оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов не надійшло. 09 січня 2024 року подано клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 21 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області зареєстрований шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 152. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». (а.с.10) [PERSON] і [PERSON] записані батьками двох дітей, народжених у шлюбі: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . (а.с.20-21) За змістом позовної заяви сторони з березня 2022 року по теперішній час фактично не підтримують шлюбні відносини, разом не проживають і спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на сімейне життя, різне ставлення до сім`ї та подружніх обов`язків. Тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки жодна зі сторін не подала такого клопотання. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як передбачено статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] не заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін. Довідкою Рубіжанської міської ради Луганської області підтверджується, що місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] зареєстроване разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.22-23) Статтею 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Зі змісту позовної заяви видно, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей. Договір між батьками про сплату аліментів на дітей відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України не укладався. Тому наявні підстави для стягнення аліментів з батька на користь матері, оскільки діти проживають з нею. Як визначено статтями 181-183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу). Зазначені вимоги відповідають положенням статті 183 Сімейного кодексу України, а також загальним засадам регулювання сімейних відносин справедливості, добросовісності та розумності з максимально можливим урахуванням інтересів дітей. Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, відсутність відомостей щодо наявності на утриманні відповідача інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява [PERSON] здана на пошту 08 листопада 2023 року, що підтверджується відміткою на конверті (а.с.25), саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задоволенню підлягають позовні вимоги немайнового характеру про розірвання шлюбу і позовні вимоги майнового характеру про стягнення аліментів. Позивачкою сплачено судовий збір при зверненні до суду в частині немайнових вимог про розірвання шлюбу у розмірі 1073 грн 60 коп, що підтверджується квитанцією від 08 листопада 2023 року. (а.с.1) В частині позовних вимог майнового характеру про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача: -на користь позивачки у розмірі 1073 грн 60 коп, - на користь держави у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, що станом на день звернення позивачки до суду складає 1073 грн 60 коп. \~

Outcome: approved