Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.10.2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2393, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися в зв`язку з тим, що у них різні погляди на життя, між ними систематично виникали суперечки та сварки, вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. З огляду на наведені обставини просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.01.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом установлено такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.10.2019 року. У сторін є неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим 20.03.2020 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує із позовної заяви [PERSON] , між подружжям погіршилися відносини, вони не проживають разом, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доказів на спростування доводів позивача, які викладені у позовній заяві, суду не подала. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, з огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також зважаючи на засади добровільності шлюбу, суд приходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved