Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи, в якій просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що [PERSON] , [INFO] , є бабою по батьківській лінії [PERSON] , [INFO] та, відповідно, що [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] , [INFO] . Визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з бабою, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя її син з 2011 року до початку 2014 року проживав однією родиною, без реєстрації шлюбних відносин, з [PERSON] [INFO] у них народився син, [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] був записаний зі слів матері, на підставі ст.135 СК України. Вона часто їздила до сина та невістки у Харків, де вони проживали, допомагала їм доглядати за онуком. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім?єю, вели спільне господарство, виховували дитину, здійснили обряд хрещення хлопчика. [PERSON] завжди хотів подати заяву про визнання батьківства дитини, однак відкладали це питання, оскільки були впевнені, що попереду ще є багато часу. На початку 2014 року [PERSON] повідомила її сину, [PERSON] , що зустріла іншого чоловіка і виїхала з дитиною в Автономну Республіку Крим, до нового чоловіка, де зареєструвала з ним шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] » і тривалий час із ними не спілкувалася. 20.02.2014 АР Крим була окупована Російською Федерацією. Після повернення [PERSON] до м.Лозова Харківської області у 2019 році, вони домовилися, що її неповнолітній син - онук [PERSON] залишиться проживати із нею у м.Куп`янськ, оскільки останній не мав документів на перетин кордону. Після чого, остання повернулася до АР Крим до своєї нової родини, у якій вона мала дитину. У 2020 році вона оформила онука на навчання до Куп?янської середньої школи 1-ІІІ ступенів. Хлопчик жив і навчався із не. 24.02.2022 розпочалась війна. 27.02.2022 Куп?янськ був окупований, вона із внуком пережили окупацію та після звільнення міста від окупації, евакуювались в м.Харків, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Наказом Служби у справах дітей по Основ`янському району №13 від 23.09.2022 (на час воєнного стану) [PERSON] , [INFO] було тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі, тобто її, [PERSON] . Вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітньої дитини. Онук адаптувався в її сім?ї, любить її, знає, що вона його бабуся, адже вона спілкувалась з ним з самого народження. Остання беру активну участь у житті онука, супроводжує його на заняття спортом, відвідує батьківські збори у школі, піклуюсь про здоров?я дитини, повністю забезпечую його матеріально. Дитина вважає її своєю бабусею, бажає проживати із нею. Отримати письмову чи усну згоду відповідачки [PERSON] на проживання онука із нею не має можливості, оскільки відповідачка проживає на тимчасово окупованій території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення юридично факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки забезпечить їй реалізацію своїх та онука прав. Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Маюрнікова В.Н. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав, викладених у позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та день розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надавала. Представник третьої особи Калінова А.М.в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , народився [INFO] , батьками останнього у свідоцтві про його народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Запис про батька дитини був проведений згідно із частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України, тобто «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім?я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою», що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Як зазначає позивач, з 2011 року до початку 2014 року син позивача [PERSON] - [PERSON] проживав однією родиною, без реєстрації шлюбних відносин, з [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] у місті Харків. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 03.02.2017. 05.08.2014 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 05.08.2014, видане відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Чорноморського районного управління юстиції в АР Крим. Як зазначено позивачем, неповнолітній [PERSON] з 2019 року проживає із нею, [PERSON] . Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.09.2022, [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з характеристики Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №10 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] навчається у школі з 17 жовтня 2022 року по теперішній час. Зарекомендував себе як старанний, здібний, відповідальний учень. Має хороші здібності по засвоєнню начального матеріалу. Пам?ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично й старанно, проявляє високий інтерес до навчання. Має схильність до предметів математичного циклу. Учень володіє системою понять в межах, визначених навчальними програмами, уміє розпізнавати об?єкти, які охоплюються засвоєними поняттями різного рівня узагальнення, відповідь аргументує новими прикладами. Виконує творчі ті додаткові завдання. Уміє знаходити джерело інформації та аналізувати її, ставити і розв`язувати проблеми, самостійно оцінює різноманітні життєві явища і факти, виявляє неординарні творчі здібності у навчальній діяльності. Висловлює оцінні судження, частину їх пояснює та ілюструє прикладами працює самостійно. [PERSON] - ввічливий, врівноважений, коректний, працелюбний, справедливий, стриманий, Тактом, чуйний. Ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. Користується авторитетом у класі. До доручень ставиться старанно й відповідально. Бере активну участь у шкільному житті та житті класу. Постійний учасник різноманітних конкурсів, Олімпіад , акцій, свят. Хлопчика виховує [PERSON] , бабуся. Вона відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Згідно довідки Служби у справах дітей по Основ?янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Основ?янському району) №07-22/516/22 від 27.09.2022, з метою дотримання законних прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , ССД по Основ`янському району, згідно до Наказу №13 від 23.09.2022, тимчасово влаштовано в сім?ю бабусі, [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичного факту родинних відносин необхідно заявнику для можливості реалізації прав бабусі, визначених чинним законодавством, зокрема, Сімейним кодексом України. При цьому, враховуючи, що син заявника [PERSON] помер [INFO] , заявник на даний час не має можливості встановити родинний зв`язок з онуком, окрім як у судовому порядку, шляхом встановлення відповідного юридичного факту. Так в судовому засіданні була допита матір відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка в судовому засіданні пояснила, що вона [PERSON] є її донькою. Остання з 2011 проживала в м.Харків, де зустріла [PERSON] , із яким проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та знімали житло в м.Харкові. [INFO] в них народився син, [PERSON] . Донька їй повідомляла, що [PERSON] є рідною дитиною [PERSON] . Чому батько при реєстрації дитини був записаний зі слів матері, їй не відомо. В грудні 2013 року донька приїхала до неї в м.Лозова та повідомила, що не повернеться до м.Харків, а поїде жити в Крим, оскільки знайшла собі нового чоловіка. У АР Крим донька поїхала забравши із собою обох її синів старшого та молодшого [PERSON] . В 2019 році донька приїхала до неї із дітьми і залишила синів старшого онука їй, як рідній бабусі, а молодшого [PERSON] залишила іншій бабусі [PERSON] . У братів між собою добрі стосунки вони спілкуються і наразі старший онук проживає також в м.Харків і ходить в гості до молодшого брата [PERSON] . Донька з ними не спілкується і наразі продовжує проживати в АР Крим. Вона сприймає [PERSON] як свого онука та онука [PERSON] . За змістом положень ч.1,2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Зважаючи на те, що на момент розгляду справи судом [PERSON] , досяг віку, який надає змогу опитати його в судовому засіданні, дитина була запрошена з метою висловити свою думку щодо спору про місце її проживання. Так, в судовому засіданні заслухана думка [PERSON] , який підтвердив своє рішення проживати із бабусею в м.Харків. Зазначив, що проживає спільно зі своєю бабусею [PERSON] в м.Харків, навчається у 5-А класі ліцею №10 м.Харкова, відмінник, полюбляє математику, технології, мистецтво та англійську мову. Дуже любить своїх бабусь [PERSON] та [PERSON] . Хоче щоб ним продовжувала опікуватись та проживати разом з бабусею [PERSON] . На підставі викладеного судом встановлено, що емоційно близькою особою дитина [PERSON] вважає бабусю, позивача [PERSON] , відчуває до неї довірливі, родинні почуття. Бажає проживати з бабусею за власною ініціативою. Тобто проживати із матір`ю бажання не виявляє. Судом враховується поведінка матері, відповідача [PERSON] та її ставлення до виконання батьківських обов`язків, яке, на думку суду, є недостатнім для забезпечення повного і гармонійного розвитку особистості дитини. Факто того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної справи, жодного разу в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань чи заяв не надсилала, не вживала жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого їх судового провадження, що також свідчить про байдужість по відношенню до своєї дитини [PERSON] . Таким чином, емоційно близькою особою дитина [PERSON] вважає бабусю позивача [PERSON] , відчуває до неї довірливі, родинні почуття. З матір`ю не спілкується, вирішив проживати з бабусею за власною ініціативою, проживати з матір`ю бажання не виявляє. В ході судового розгляду знайшли підтвердження факти родинних відносин між позивачем, [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , і зазначений факт підтверджується належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. За таких обставин, зважаючи на те, що встановлення факту родинних відносин повністю доведено дослідженими доказами, позивач у інший спосіб не може довести вказаний юридичний факт, і зазначені обставини впливають на права позивача, визначені СК України та іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови. Відповідачем не надано жодних доказів спростування вимог позивача. За таких обставин, з урахуванням думки дитини, її особистих прихильностей, віку, позиції Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, виходячи із принципу змагальності сторін, для найкращого забезпечення прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з бабусею [PERSON] за адресою позивача. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №487/7241/18 (провадження №61-22623св19) викладено висновок, що при визначенні місця проживання дитини суди повинні крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Враховуючи, що батько дитини помер, мати дитини залишила його проживати у бабусі, дитина прижилася у бабусі [PERSON] , вважає її домівку звичайним місцем свого проживання, а також враховуючи, позивач набула статусу законного представника дитини, визначення місця проживання разом з бабою, яка є йому близьким родичем, відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому, визначення місця проживання дитини з бабою не впливатиме на взаємовідносини дитини з матір`ю, не обмежує матір у спілкуванні з дитиною, а [PERSON] , у подальшому (з 14 років) не позбавлений можливості самостійно змінити своє місце проживання у разі зміни обставин та умов проживання разом з бабою. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Стаття 8 Конвенції про права дитини включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року). Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76). У §54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи наведений аналіз норм матеріального права, а також практики ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання [PERSON] разом з бабою [PERSON] відповідає найкращим інтересам дитини. Суд врахує, що батько дитини помер, мати залишила його проживати у бабусі, баба для дитини є найбільш близьким родичем, з якою вона проживає досить тривалий час (4 роки), що свідчить що те, що звичайним місцем проживання дитини є саме місце проживання баби. ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Тож питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, §23). За таких обставин, з урахуванням думки дитини, її особистих прихильностей, віку, позиції Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, виходячи із принципу змагальності сторін, для найкращого забезпечення прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з бабусею [PERSON] , за місцем її проживання, за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved