Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Вознесенської сільської ради про визнання права на спадщину. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] за життя на праві власності, на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30.12.1998, належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (матері), [PERSON] (сину), [PERSON] (невістці), [PERSON] (онуці) на праві спільної сумісної власності без визначення часток. [INFO] [PERSON] померла. За свого життя заповіту не склала, тому після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої ввійшло все належне їй на момент смерті майно, в тому числі 1/4 частина квартири [ADDRESS] . 08.05.2023 позивач подав державному нотаріусу Першої Золотоніської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , як син померлої [INFO] [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері. В подальшому, у зв`язку з наявним у позивача наміром оформити належним чином право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво, він звернувся за місцем відкриття спадщини до Першої Золотоніської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та видано відповідну постанову від 22.09.2023. У вказаній постанові державний нотаріус Колосовська С.О. вказала на те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно немає можливості, а також роз`яснила [PERSON] його право звернутися до суду за місцем розташування нерухомого майна з позовом про визнання за ним право власності на частку в праві спільної власності на квартиру, яка буде визначена судом, в порядку спадкування за законом. Отже, з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся в суд з відповідними позовними вимогами. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 14.11.2023 витребувано з ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.12.2023 закрито підготовче засідання у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Вознесенської сільської ради у судове засідання не з`явився, але направили на адресу суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без участі представника. Не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2023 [PERSON] померла [INFO] в с. Пальміра Золотоніського району Черкаської області. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 47/2023 заведена у ПЕРШІЙ ЗОЛОТОНІСЬКІЙ ДЕРЖАВНІЙ НОТАРІАЛЬНІЙ КОНТОРІ. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.1970 [PERSON] підтверджується, що його матір`ю була [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 08.05.2023 звернувся до ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ син спадкодавця [PERSON] . Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач є спадкоємцем першої черги. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1998 квартира [ADDRESS] , на праві спільної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира [ADDRESS] станом на 01.01.2013 зареєстрована у Золотоніському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою №555о від 10.05.2023 виданої КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Золотоніським відділком. Відповідно до довідки виданої виконкомом Вознесенської сільської ради № 554 від 19.09.2023 згідно запису в погосподарській книзі сільської ради №21 об?єкт погосподарського обліку №1693-1 за [PERSON] , [INFO] , рахується 1/4 частина квартири, за [PERSON] , [INFO] , рахується 1/4 частина квартири, за [PERSON] , [INFO] , рахується 1/4 частина квартири, за [PERSON] , [INFO] , рахується 1/4 частина квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] і по даний час у квартирі зареєстровані та постійно проживають: син - [PERSON] ; невістка - [PERSON] . Померла [PERSON] на день смерті була постійним жителем с. Пальміра Золотоніського району Черкаської області. \~ \~ \~ \~ З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2023, виданою державним нотаріусом ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Колосовською С.О., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки на даний час для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в праві власності на квартиру, частка спадкодавиці має бути визначена за згодою всіх співвласників. Однак співвласники квартири до нотаріуса у повному складі не з?явились, тому визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної власності на вищевказану квартиру, яка буде спадкуватись за законом її сином [PERSON] , наразі неможливе. Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Однак, суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Таким чином, суд приходить до переконання, що частина квартири [ADDRESS] входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved