Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

15.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 9947,95 грн. В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Консалт Солюшенс» посилається на те, що 10 вересня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі - Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір №05/09/2003/840-К/222 (далі - Кредитний договір) за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 8250,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором. 11.09.2003 року між Кредитором та Позичальником укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5060 (далі - Договір Застави). Предметом застави за Кредитним договором та Договором Застави виступав автомобіль, марка BMW 318, 1995 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований МРЕВ-1 при ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 10 вересня 2003 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого тим же МРЕВ-1 10 вересня 2003 року. Через невиконання [PERSON] Кредитним договором, утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ВАТ «КБ «НАДРА» було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 08 грудня 2006 року рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі № 2-4976/06 позов Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто і [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - заборгованість за невиконання умов кредитного договору № 05/09/2003/840-К/222 від 10 вересня 2003 року у сумі 32 229 (тридцять дві тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 01 копійка, а також понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 352,29 грн. Всього 32 581 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня) 30 копійок. 26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - Новий кредитор, Позивач) укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитним) договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 53 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] за кредитним договором № 05/09/2003/840-К/222 від 02 вересня 2003 року та договором застави посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5060. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. 25 травня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/11597/20 замінено сторону стягувана - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ 20025456) її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Київським районним судом м. Одеси у справі № 2- 4976/06 за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 2-4976/06 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідачем таке рішення суду не було виконане вчасно, у зв`язку з чим, представник позивача вважає, що позивач має право стягнути з боржника інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання рішення суду. При цьому, представник позивача зазначає, що звертаючись до суду, позивач враховує строки позовної давності для звернення до суду з такою вимогою, та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання рішення суду від 08.12.2006 року у період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, що складає 9947,95 грн. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги невиконання відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.10.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Відповідно до Довідки секретаря судового засідання Торгонської В.М. від 29.11.2023 року, у зв`язку із перебуванням судді Петренко В.С. у відрядженні, судове засідання по цивільній справі №947/31267/23 було відкладено на 22.01.2024 року. У судове засідання 22.01.2024 року представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судові засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, шляхом надсилання судової ухвали на адресу, зазначену у позовній заяві, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судове відправлення було повернуто поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача та його представника Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 10 вересня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі - Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір №05/09/2003/840-К/222 (далі - Кредитний договір) за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 8250,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором. 11.09.2003 року між Кредитором та Позичальником укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5060 (далі - Договір Застави). Предметом застави за Кредитним договором та Договором Застави виступав автомобіль, марка BMW 318, 1995 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований МРЕВ-1 при ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 10 вересня 2003 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого тим же МРЕВ-1 10 вересня 2003 року. Через невиконання [PERSON] Кредитним договором, утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ВАТ «КБ «НАДРА» було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 08 грудня 2006 року рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі № 2-4976/06 позов Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто і [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний бань «Надра» - заборгованість за невиконання умов кредитного договору № 05/09/2003/840-К/222 від 10 вересня 2003 року у сумі 32 229 (тридцять дві тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 01 копійка, а також понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 352,29 грн. Всього 32 581 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня) 30 копійок. 26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консал Солюшенс» (далі - Новий кредитор, Позивач) укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитним) договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 53 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] за кредитним договором № 05/09/2003/840-К/222 від 02 вересня 2003 року та договором застави посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5060. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. 25 травня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/11597/20 замінено сторону стягувана - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ 20025456) її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Київським районним судом м. Одеси у справі № 2- 4976/06 за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 2-4976/06 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Таким чином, ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним та договором поруки, що зазначені вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами. У зв`язку з тим, що до теперішнього часу рішення Київського районного суду від 08.12.2006 року виконано не було, ТОВ «Консталт Солюшенс» звернулося до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Крім того, аналогічна позиція міститься в рішенні Верховного Суду України по справі № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року. Так, ВСУ в цьому рішенні зробив правовий висновок, відповідно до якого, будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Більш того, суд зазначив, що за змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Разом з вищезазначеною судовою практикою, 16 травня 2018 року Верховним Судом була винесена постанова по справі № 686/21962/15-ц. В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду. Так, в цьому рішенні Верховний Суд дійшов таких висновків щодо правильного застосування норм права, а саме: Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15, відповідно до якої припис частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що грошове зобов`язання між сторонами про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди визначене за рішенням суду саме у гривні. А тому застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15. Таким чином, застосування до правовідносин між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» ст. 625 ЦК України не суперечить законодавству та судовій практиці, оскільки грошове зобов`язання між сторонами було встановлено рішенням суду саме у гривні. Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, зазначив, що відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Тобто, відповідачі за цим рішенням зобов`язані вчинити на користь позивача певну дію (сплатити грошові кошти), а тому ці правовідносини є зобов`язанням. У пункті 39 постанови Верховного Суду вказано, що згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Якщо звернутись до положень ст. 11 ЦК України, то в ч. 5 цієї статті зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так, в правовідносинах що склались між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» та [PERSON] зобов`язання виникло саме на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-4976/06 від 08.12.2006 року. У пункті 42 постанови Верховного Суду зазначено, що за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті) що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. У пункті 43 постанови Верховного Суду вказано, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У наданій позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» просить суд стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України. У пункті 45 постанови Верховного Суду вказано, що у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-4976/06 від 08.12.2006 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/09/2003/840-К/222 від 02.09.2003 року у сумі 32229,01 гривень, Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», відповідно до ст. 625 ЦК України, були нараховані три відсотки річних та інфляційні збитки за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, розмір яких, згідно наданого розрахунку, складає: 7047,34 грн. - інфляційні втрати, 2900,61 грн. - три відсотки річних за користування грошовими коштами. Доказів сплати зазначеної суми, як і доказів виконання рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-4976/06 від 08.12.2006 року, відповідачами, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. З урахуванням викладеного, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 9947,95рн., яка складається з: 7047,34 грн. - інфляційні втрати, 2900,61 грн. - три відсотки річних за користування грошовими коштами, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved