Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обгрунтування\~позову покликається\~на те,\~що 24\~липня 2023\~року біля\~15\~год.,\~ [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~марки «УАЗ\~469»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~рухаючись заднім\~ходом поблизу\~будинку №4Б,\~що по\~вул.Хуторівка\~у м.Львові,\~не дотримавшись\~безпечної дистанції\~здійснив зіткнення\~з автомобілем\~марки «Ауді\~А6»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~заподіявши матеріальну\~шкоду.\~Оскільки цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була забезпечена\~полісом обов`язкового\~страхування №212738594,\~виданого ПАТ\~«НАСК «Оранта»\~звернулась до\~страховика із\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування,\~надавши усі\~відповідні документи\~для прийняття\~відповідного рішення.\~Однак,\~18\~жовтня 2023\~року страхова\~компанія провела\~виплату страхового\~відшкодування у\~розмірі 46631\~грн.\~З даною\~сумою не\~погоджується,\~оскільки згідно\~висновку судової\~автотоварознавчої експертизи\~№95\~вартість відновлювального\~ремонту з\~урахуванням коефіцієнту\~фізичного зносу\~складових автомобіля\~марки «Ауді\~А6»\~д.н.з.\~ [NUMBER] складає\~83601\~грн.\~01\~коп.,\~різниця між\~вартістю відновлювального\~ремонту та\~сумою страхової\~виплати становить\~36970\~грн.\~01\~коп.\~Оскільки максимальний\~розмір страхової\~виплати за\~шкоду складає\~80000\~грн.,\~страхова виплатила\~46631\~грн.,\~тому з\~НАСК «Оранта»\~підлягає стягненню\~33369\~грн.\~різниці.\~Оскільки загальний\~розмір шкоди\~складає 83601\~грн.\~01\~коп.,\~з урахуванням\~максимальних розмірів\~страхової виплати,\~з [PERSON] \~підлягає стягненню\~різниця,\~яка складає\~3601\~грн.\~01\~коп.\~Крім того,\~просить стягнути\~пропорційно задоволених\~позовних вимог\~з відповідачів\~розмір сплаченого\~судового збору,\~10000\~грн.\~витрат за\~надання правової\~допомоги,\~5000\~грн.\~витрат за\~проведення експертизи.\~Просить позов\~задоволити повністю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити, не заперечує про винесення заочного рішення, наслідки прийняття якого йому відомі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили та не подали відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 04 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року відкладено розгляд справи до 19 грудня 2023 року, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.43). Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року відкладено розгляд справи до 04 січня 2024 року через неявку сторін у судове засідання. 04 січня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 23 січня 2024 року через повторну неявку відповідачів у справі. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 липня 2023 року в 15 год. оформлено повідомлення (складено європротокол) про вчинене ДТП по вул. Хуторівка, 4-Б у м.Львові за участю автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212942219 автомобіль марки «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований (а.с.11). Станом на 24 липня 2023 року транспортний засіб марки УАЗ469 д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №212738594 (а.с.12). Листом ПАТ «НАСК «Оранта» №09-02-22-3051 від 17 жовтня 2023 року [PERSON] повідомлено про прийняття рішення страховою компанією щодо виплати їй страхового відшкодування у розмірі 46631 грн. згідно страхового акту №ОЦВ-23-13-95144/1 (а.с.10). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №95 від 26 серпня 2023 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] виявлених при обстеженні пошкоджень внаслідок ДТП, яке сталося 24 липня 2023 року, складає 83601 грн. 01 коп. (а.с.13-27). Вартість проведеної експертизи складає 5000 грн. (а.с.35), що стверджується копією квитанції про її оплату (а.с.36). Таким чином, між сторонами виник спір щодо розміру страхового відшкодування, що стало причиною позивачки звернутись до суду з даним позовом. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі та особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. На підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик відповідно до встановлених лімітів відповідальності відшкодовує оцінену ним шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та франшизи. Нормою п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Матеріали справи не містять відомостей ПАТ «НАС «Оранта» щодо оцінки вартості шкоди, завданої автомобілю марки «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] і доказів, що розмір виплати страхового відшкодування погоджувався з потерпілою [PERSON] . Враховуючи вимоги закону, відсутності погодження розміру страхової виплати з [PERSON] , заперечення останньої щодо саме такого розміру відшкодування, відсутність інших доказів щодо визначення вартості заподіяної шкоди, суд приймає до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи, поданий позивачкою разом з позовом та, визначаючи розмір збитку, завданого власниці автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] виходить із суми 83601 грн. 01 коп., яка визначена висновком експерта при проведенні даної експертизи. Оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» частково виплачено розмір страхового відшкодування у сумі 46631 грн., ліміт відповідальності страховика складає 80000 грн., тому позов в цій частині підлягає до задоволення, з відповідача-страховика необхідно стягнути різницю, що складає 33369 грн. За змістом\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), визначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 3601 грн. 01 коп. (83601 грн. 01 коп. 80000 грн.(46631 грн.+33369 грн.)), що є різницею між розміром фактичної шкоди та страховим відшкодуванням (виплаченим та задоволеним судом). Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. На підтвердження понесення позивачкою судових витрат пов`язаних із залученням експерта, надано висновок судового експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №10 від 10 серпня 2023 року, складеного 26 серпня 2023 року та квитанцію за проведення вказаної експертизи, згідної якої позивачкою було сплачено 5000 грн. (а.с.36). Суд вважає, що сплачені позивачем кошти в сумі 5000 грн. за проведення експертизи підлягають стягненню із відповідачів на користь позивачки, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог позивачки про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved