Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся з позовом до районного суду про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивувало тим, що 09.10.2021 року о 16 год. 15 хв., в Київській області, в с. Віта Поштова, по вулиці Лісова, 9, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ИЖ» д.н.з. [NUMBER] , здійснив поворот ліворуч, не впевнившись в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «SkodaOctavia» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Перша лізингова компанія», було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260 від 30.05.2018 року та Бордеро №291-2021 застрахованих ТЗ в період з 07.06.2021 по 11.06.2021 року, згідно з якими Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику транспортного засобу «Skoda» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року по справі №369/14813/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 11.10.2021 року. Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплачено страхове відшкодування у розмірі 37 211,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34175 від 10.12.2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. На підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 37\~211,18 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2023 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] направлено за місцем реєстрації фізичної особи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] отримав 15 серпня 2023 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило на час прийняття рішення. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При розгляді\~справи встановлено,\~що 09.10.2021 року о 16 год. 15 хв., в Київській області, в с. Віта Поштова, по вулиці Лісова, 9, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ИЖ» д.н.з. [NUMBER] , здійснив поворот ліворуч, не впевнившись в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «SkodaOctavia» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.. На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Перша лізингова компанія», було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260 від 30.05.2018 року та Бордеро №291-2021 застрахованих ТЗ в період з 07.06.2021 по 11.06.2021 року, згідно з якими Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику транспортного засобу «Skoda» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року по справі №369/14813/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 11.10.2021 року. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: - \~ \~ \~ \~Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 22.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~Рахунку-акту виконаних робіт № АСК-2102638 від 17.11.2021 року; - \~ \~ \~ \~Страхового акту № ALD-5261 від 09.12.2021 року; - \~ \~ \~ \~Розрахунку суми страхового відшкодування від 09.12.2021 року. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 37 211 (тридцять сім тисяч двісті одинадцять) грн. 18 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 34175 від 10.12.2021 року. Відповідно до положень ст.. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст.. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 37\~211,18\~грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2684,00 грн. підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved