Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 18.09.2015 у виконавчому комітеті Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, актовий запис №19, а також стягнути із [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2015 між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з вересня 2022 року спільне життя між ними не склалось, а збереження шлюбу є неможливим, через різні погляди на життя, сторони не ведуть спільного господарства, у зв`язку із чим вона звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 13.12.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.01.2024. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву у якій визнав позов, та просив розглядати справу за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18.09.2015, актовий запис №19, у виконавчому комітеті Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є втрата взаємоповаги, розуміння та любові один до одного, внаслідок чого сторони фактично припили шлюбні відносини, сторони проживають окремо, і, як зазначає позивач, спільного господарства не ведуть. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що відповідач у своїй заяві визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. У позовній заяві відповідач [PERSON] просить після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », у зв`язку із чим суд вважає, що ця вимога підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536,8 грн. (1073,60Х50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 536,8 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved