Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

ПрАТ «СК «Юнівес» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на користь ПрАТ «СК «Юнівес» (код за ЄДРПОУ 32638319, рахунок [NUMBER] в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ») у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 000 гривень, інфляційних витрат у розмірі 48,86 гривень, 3% річних від суми заборгованості в розмірі 84,25 гривень, а всього 5 133,11 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.10.2021 року о 06.10 годин по вул. Вірменська, 1/9-К в м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався бокового інтервалу, у зв`язку з чим скоїв наїзд на стоячий автомобіль MAZDA 3 реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Будучи причетним до ДТП, відповідач місце події залишив. Тобто відповідач скоїв правопорушення, передбачені ст.ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Оформлення ДТП здійснювали працівники поліції. 21.12.2021 року постановою Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/25625/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП транспортний засіб CHEVROLET AVEO реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача був застрахований в ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі полісу № ЕР-204116260 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі угоди про виплату страхового відшкодування № ГО-15302/КВ8 від 16.02.2022 ПрАТ «СК «Юнівес» визначено суму завданих збитків та розмір страхового відшкодування, а також складено страховий акт № ГО-15302/КВ8 від 23.02.2022 року. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5 000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №40 від 14.04.2021 року. Таким чином, у ПрАТ «СК «Юнівес» виникло право регресної вимоги до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце пригоди, в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Надалі 03.03.2023 року ПрАТ «СК «Юнівес» направлено на адресу відповідача претензію №ГО-15302/КВ8 (доповнена) вих. №23/02/01-03 від 01.02.2023 року про відшкодування завданих збитків в розмірі 5 000 гривень в досудовому порядку в семиденний строк, яка була повернута 15.03.2023 року згідно з довідкою Укрпошти ф-20. Таким чином, прострочення зобов`язання відповідача почалось з 15.03.2023 року. Інфляційні втрати, нараховані на підставі ст.625 ЦК України, за період з 15.03.2023 року по 05.10.2023 року становлять 48,86 гривень, 3% річних за період з 15.03.2023 року по 05.10.2023 року становлять 84,25 гривень. Ухвалою суду від 18.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 19,25,34), у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі його представника (а.с.4). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с.26,33,36), судові повістки на 07.11.2023 року, 28.11.2023 року повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 20-22, 28 - 31), судова повістка на 11.01.2024 року згідно з інформацією сайту Укрпошти прямує до точки видачі/доставки (а.с.37). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як сторони в судове засідання, призначене на 11.01.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має піраво зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 року в справі № 727/182/21, провадження № 61-11749св21, від 17.08.2022 року в справі № 761/15232/18 провадження № 61-19661св20 та інших). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03.10.2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Разом з тим, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); а також до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини та до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Регресом (з лат. «regressus» - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Як вбачається із змісту ст.ст. 559 та 1191 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. У постанові Верховного Суду від 22.10.2020 року в справі №910/18279/19 зроблено висновок про те, що під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається із копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2021 року (а.с.7 зворот -8), [PERSON] [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста) гривень. В описово-мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що [PERSON] 14.10.2021 року о 06.18 годин, керуючи автомобілем «Шевролет Авео» д.н.з. [NUMBER] по вул. Вірменська, 1/9-К в м. Києві, не дотримався бокового інтервалу, у зв`язку із чим скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Будучи причетним до ДТП, місце події залишив. Згідно зі ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до полісу №ЕР-204116260 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів атомобіль «Шевролет Авео» д.н.з. [NUMBER] застрахований у період з 21.05.2021 року до 20.05.2022 року в ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с.8 зворот). Угодою про виплату страхового відшкодування № ГО-15302/КВ8 від 16.02.2022 року ПрАТ «СК «Юнівес» за зверненням [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] узгоджено розмір страхового відшкодування 5 000 гривень(а.с.6). Згідно з страхового акта № ГО-15302/КВ8 до договору страхування № ЕР-204116260 від 21.05.2021 року (а.с. 6 зворот), потерпілій [PERSON] за шкоду заподіяну майну внаслідок ДТП з вини [PERSON] забезпеченим транспортним засобом марки «Шевролет Авео» д.н.з. [NUMBER] підлягає виплаті 5000 гривень розміру страхового відшкодування. Платіжною інструкцією від 14.04.2022 року №40 (а.с.7) підтверджується виплата ПрАТ «СК «Юнівес» на користь [PERSON] 5000 гривень страхового відшкодування згідно СА ГО-15302/КВ8. ПрАТ «СК «Юнівес» 03.03.2023 року направлено на адресу відповідача претензію №ГО-15302/КВ8 (доповнена) вих. №23/02/01-03 від 01.02.2023 року про відшкодування завданих збитків в розмірі 5 000 гривень в досудовому порядку в семиденний строк, яка була повернута 15.03.2023 року згідно з довідкою Укрпошти ф-20 (а.с.9). Таким чином, 1) вина [PERSON] у скоєнні ДТП, після якої він самовільно залишив місце пригоди, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2021 року, якою його визнано винним за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП ( справа № 753/25625/21), 2) за шкоду, заподіяну ним транспортному засобу «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] виплачено страхове відшкодування потерпілій в розмірі 5000 гривень, а тому є всі підстави щодо повернення відповідачем суми страхового відшкодування позивачу, оскільки він залишив місце ДТП. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 133,11 гривень за період з 15.03.2023 року до 05.10.2023 року суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року введено правовий режим воєнного стану на території України строком на 30 діб, який у подальшому продовжено до 14.02.2024 року, то на підставі п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК Українине підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 48,86 гривень, та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 84,25 гривень, а всього 133,11 гривень а період з 15.03.2023 року до 05.10.2023 року . Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню тільки сума у розмірі 5000 гривень. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, складаються зі судового збору в розмірі 2147,20 грн. що підтверджується платіжним дорученням (а. с. 10). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2092 гривень.

Outcome: approved