Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, а саме заявниці [PERSON] зі своєю матір`ю, [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] воєводство Республіка Польща з березня 2022 року по [INFO] , тобто до дня смерті її матері. В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку з похилим віком мати заявниці потребувала постійнього стороннього догляду тому [PERSON] в березні 2022 року забрала маму до себе в Польщу де вони проживали разом. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 1/5 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.02.1994 року. Батько заявниці, [PERSON] , помер [INFO] . Також вказує, що заявниця є спадкоємицею першої черги в зв`язку з чим звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини в порядку встановленому ст. 1261 ЦК України у чому їй було відмовлено оскільки пропущено строк подання заяви для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини. Оскільки в позасудовому порядку заявниця не може підтвердити факт спільного проживання із спадкодавцем, вона вимушена звернутися для вирішення даного питання до суду. Ухвалою суду від 06.11.2023 року зазначену заяву залишено без руху та надано представнику заявниці п`ятиденний строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 13.11.2023 року відкрито провадження по цивільній справі окремого провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2023 року о 11 год. 00 хв.. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання заявниці [PERSON] разом зі своєю матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з березня 2022 року по день її смерті підтримав, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в заяві, просив її задовольнити. Представник Катеринопільської селищкої ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої до суду заяви просили справу розглядати у відсутності представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Як встановлено з матеріалів справи, згідно скороченої копії свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 30.11.2022 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] в Журавя. Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] , її батьком зазначено [PERSON] , а у графі мати зазначено [PERSON] . Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27.06.2023 року встановлено, що 10.01.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що було складено відповідний актовий запис за № 3. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Із копії повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 27.06.2023 року встановлено, що 30.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований у Катеринопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 56. Присвоєно прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до копії довідки SO-VI.5345.313.2023 від 24.07.2023 року, пані [PERSON] зареєстрована на постійному перебуваню за адресою [ADDRESS] з 27.08.2009 року. Із копії паспорта громадянина Республіки Польща серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] в період з 14.08.2021 року по 24.06.2023 року неодноразово виїжджала із Польщі до України та поверталася з України до Польщі. Постановою приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Н.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням нею установленого шестимісячного строку про прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] .. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, пояснили та підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю, [PERSON] однією сім`єю в Польщі з березня 2022 року по день смерті [PERSON] - [INFO] , оскільки вони постійно сілкувалися з [PERSON] та [PERSON] через мережу інтернет та знали, що вони проживали разом в Польщі за місцем реєстрації [PERSON] та вели спільне господарство. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємиці першої черги за законом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У приписах ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обставини проживання заявниці [PERSON] разом зі своєю матір`ю, [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме показаннями свідків та письмовими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] , постійно проживала зі своєю матір`ю, [PERSON] , в період часу з березня 2022 року по день смерті [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , здійснювала за нею догляд, вели спільне господарство. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] .. На підставі викладеного та

Outcome: approved