Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить припинити право спільної часткової власності сторін на квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказану квартиру в цілому. Позов аргументує тим, що з 2003 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , у власності якого була квартира [ADDRESS] . У 2001 році [PERSON] добудував житлову прибудову (житлову кімнату), площею 15.5 кв.м., яка була прийнята в експлуатацію та приєднана до загальної площі квартири. 27.11.2001 вказана житлова кімната, що складала 1/5 частину квартири, була продана [PERSON] власнику квартири [ADDRESS] , а квартира [PERSON] стала об`єктом спільної часткової власності, в якому 4/5 частини належало [PERSON] , а 1/5 частина [PERSON] . 30.09.2004 [PERSON] на підставі рішення виконкому Ніжинської міської ради приєднала придбану нею 1/5 частину квартири [ADDRESS] до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] в цьому ж будинку і квартира [PERSON] з даного моменту почала рахуватись як трикімнатна. Тобто фактично відбувся виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, проте співвласниками не було внесено необхідних змін до реєстру речових прав. 29.12.2004 [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] в цілому (з урахуванням приєднаної 1/5 частки) [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 4/5 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачка зверталась до ЦНАПу виконавчого комітету Ніжинської міської ради із заявою про припинення права спільної часткової власності та реєстрації права власності на квартиру в цілому, проте їй було відмовлено у проведенні таких змін із посиланням на відсутність нотаріально посвідчених договорів про поділ спільного майна або виділ у натурі частки. Оскільки право спільної часткової власності фактично є припиненим і квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] існують як два окремих ізольованих об`єкта, проте відсутні відповідні договори між колишніми співвласниками, які можливо надати для реєстрації змін в реєстрі речових прав, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді 10.08.2023 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились, подавши письмові зави про розгляд справи за їх відсутності, а відповідачка [PERSON] - також про визнання позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.3, 4 ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. У відповідності до частини четвертої статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Установлено, що чоловік позивачки [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2001. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 449 від 30.07.2001 затверджено акт прийняття та введення в дію індивідуальних житлових будинків або житлових прибудов, господарських будівель, а саме: житлової прибудови по [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] , а також дозволено останньому оформити технічну документацію на побудовані до житлового будинку [ADDRESS] житлову прибудову розміром 3,70х5,57 м, прибудову нежитлову розміром 3,72х6,06 м, тамбур розміром 2,60х1,30 та прибудовані біля будинку гараж та сарай ( а.с. 11-13). Як вбачається з інвентаризаційної справи № 01-04446 на домоволодіння [ADDRESS] , вказана прибудова була відчужена [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 27.11.2001, як 1/5 частина квартири [ADDRESS] , [PERSON] , яка, крім того, була власником 12/25 частин даного житлового будинку. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради №633 від 21.10.2004, у зв`язку з переобладнанням, за [PERSON] було зареєстровано право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до ч.1\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до\~ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.\~\~Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За приписами ст.364 ЦК України,співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,що є у спільній частковій власності (ч.1).\~\~У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3). За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Отже, зареєструвавши право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] було проведено фактично виділ своєї частки у майні, внаслідок чого вона вибула зі складу учасників спільної власності. Згідно договору дарування квартири від 29.12.2004 [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй квартиру за адресою [ADDRESS] . З довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 424 від 07.07.2020 вбачається, що після продажу 1/5 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] за [PERSON] залишилось зареєстровано право власності на 4/5 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після померлого, в тому числі на 4/5 часток у праві власності на вищевказану квартиру, прийняла його дружина [PERSON] , отримавши 20.10.2020 відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 39-61). Оскільки 4/5 частки спірної квартири, на які позивачка набула право власності є фактично окремою квартирою, а співвласник 1/5 частки цієї квартири припинила спільну часткову власність у квартирі [ADDRESS] , позивачка звернулась до ЦНАПу виконавчого комітету Ніжинської міської ради з метою реєстрації за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в цілому. Проте, як вбачається з відповіді державного реєстратора сектору державної реєстрації речових прав та їх обтяжень відділу державної реєстрації від 02.06.2023 № 06-10/718, [PERSON] було відмовлено у проведенні відповідної реєстрації з підстав неподання передбачених законодавством документів, а саме: договору про поділ спільного майна, договору про виділ у натурі части із спільного майна або відповідного рішення суду ( а.с 15-16). Таким чином, оскільки право власності на нього за наданими документами державним реєстратором не визнається, що позбавляє позивача можливості провести його державну реєстрацію, право власності підлягає захисту в судовому порядку. Так, статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом припинення права спільної часткової власності на квартиру та визнання за нею права власності.

Outcome: approved