Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 01 січня 2020 року ним та відповідачем укладено договір позики, за яким відповідач одержав у нього в борг 300000 доларів США, які зобов`язався повернути за вимогою. Зазначене підтверджується розпискою позичальника. До теперішнього часу відповідач кошти не повернув. На день подання позову за офіційним курсом Національного банку України заборгованість становить 10 968 000,00 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 300000 доларів США, що на день подання позову за офіційним курсом НБУ становить 10 968 000,00 грн., та три відсотки річних за період прострочення повернення боргу у розмірі 34256,22 грн. Також просив суд стягнути з відповідача на його користь 13420 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 24 липня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. Але надав суду заяву, у якій підтвердив факт одержання від позивача 01 січня 2020 року позики в сумі 300000 доларів США, що підтверджується його розпискою. Борг відповідач визнає, але на даний час не має можливості повернути всю суму боргу. Тому просив зробити реструктуризацію боргу. Інших клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, уповноваживши адвоката Бурбу К.В. представляти його інтереси в суді. Представник позивача Бурба К.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. При цьому посилався на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 УПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, які в судове засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 січня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав в борг 300000 доларів США від [PERSON] . Борг зобов`язався повернути на його вимогу. Факт укладення сторонами вказаного договору та отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] позики підтверджується розпискою [PERSON] від 01 січня 2020 року (а.с.46). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Передачу грошей позивачем відповідачу здійснено до написання та видачі розписки, про що у ній зазначено. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представником позивача в інтересах [PERSON] на адресу [PERSON] 31 травня 2023 року направлено лист-вимогу про повернення позики (а.с. 12-13). Але на час розгляду справи судом відповідач перед позивачем свого зобов`язання не виконав, суму боргу не повернув. Тому суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 01 січня 2020 року в сумі 300000 доларів США. На час звернення позивача з позовом до суду за офіційним курсом Національного банку України розмір заборгованості в сумі 300000 доларів США становить 10 968 000, 00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період прострочення виконання зобов`язання з 07 червня 2023 року по 14 липня 2023 року (від суми заборгованості, визначеної в національній валюті України за офіційним курсом НБУ в розмірі 10 968 000, 00 грн.) три відсотки річних від простроченої суми становлять 34256,22 грн. Розрахунок 3% річних на суму 34256,22 грн. позивачем додано до матеріалів справи (а.с. 16). Відповідачем розмір заборгованості та 3% річних не спростовано. Своєю заявою на адресу суду відповідач розмір боргу визнав. Тому відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу позивача суму боргу - 300000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 10 968 000, 00 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що становить 34256,22 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 267 ЦПК України с уд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Клопотання відповідача щодо реструктуризації боргу фактично є клопотанням про встановлення розстрочення виконання рішення. Але вказане клопотання відповідача є необґрунтованим. Відповідач не вказав на який період він просить розстрочити виконання, в яких розмірах щомісячно мала б сплачуватися ним заборгованість, тощо. Також відповідачем не надано будь-яких доказів, якими б підтверджувався його матеріальний стан та можливість реально виконувати рішення згідно встановленого судом розстрочення виконання. З наведених підстав клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути 13420,00 грн на відшкодування понесених ним судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 11 015 676,22 грн.

Outcome: approved