Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Представник позивача, звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., за № 4673 від 01.10.2020, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором №588526529 від 25.06.2018 сумі 17\~907,20 грн., та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір у розмірі 6\~073,60 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що у червні 2023 року позивачу стало відомо про те, що на виконанні у Приватного виконавця Гречин Наталії Володимирівни перебуває виконавче провадження № 63510072 з примусового виконання виконавчого напису № 4673 від 01.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Відповідно до виконавчого напису, стягнення провадиться внаслідок невиплати позивачем в строк грошових коштів, отриманих на підставі кредитного договору №588526529 від 25.06.2018, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал». Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Крім того, кредитором не було направлено претензії щодо виконання умов кредитного договору, не надано доказів відступлення права вимоги до [PERSON] та розміру заборгованості, нотаріус не вчинив жодної дії, спрямованої на встановлення факту безспірності заборгованості, виконавчий напис було вчинено на не посвідченому нотаріально договорі зі стягненням сум, що не передбачені умовами кредитного договору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 17.08.2023 зазначені в ухвалі суду недоліки було усунено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 02.11.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій він заперечив проти позовних вимог та зазначив про те, що доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість була безспірною, відповідачем було подано до нотаріуса документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, а нотаріус не мав встановлювати права і обов`язки учасників правовідносин. Також, до відзиву було додано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не було надано документів які підтверджують факт та розмір понесених витрат. Крім того, з урахуванням незначної складності справи, вважає вказану суму необґрунтовано завищеною. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та у стягненні витрат на правову допомогу. 07.11.2023 представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій вказав, що позивача не було повідомлено про вимогу усунення порушень кредитного договору, що позбавило її можливості заперечити проти заборгованості або оспорити її розмір. З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що нотаріусу відповідачем було подано документи що свідчать про можливість стягнення заборгованості. Розмір гонорару за правову допомогу було узгоджено у договорі про правову допомогу з позивачкою, опис робіт зафіксований у акті приймання-передачі наданих юридичних послуг, а також зазначив про те що сторона яка заявляє про стягнення витрат на правову допомогу не зобов`язана обґрунтовувати її ринкову вартість. Вважає, зазначені витрати реальними, розумними та такими що відповідають складності справи. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець Гречин Наталія Володимирівна, в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, правом на подання до суду письмових пояснень по справі не скористались. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії договору №588526529, 25.06.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до якого, [PERSON] було надано 3000,00 грн на строк 30 днів. Згідно з копією виконавчого напису №4673 від 01.10.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку Документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, стягнено з [PERSON] , місце народження невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, яка є боржником за кредитним договором № 588526529 від 05.06.2018 укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ідентифікаційний код юридичної особи 38569246, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами 04/1018-02 від 04.10.2018 є ТОВ «Таліон плюс» ідентифікаційний код юридичної особи 39700642 правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами 02/1118-01 від 02.11.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» ідентифікаційний код юридичної особи 36799749 місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, заборгованість за Кредитним договором №588526529 від 14.06.2018. Строк платежу за договором настав. Стягнення заборгованості провадиться за період з 02.11.2018 по 11.03.2020. Сума, заборгованості становить 16\~907,20 грн., що складається з: -прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн; -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9,00 грн; -прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн; -строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; -строкова заборгованість за комісією 663,50 грн; -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6\~003,70; -строкова заборгованість за штрафами і пенями 7231,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнено плату у розмірі 1000,00 грн. Загальна сума що підлягає стягненню 17907,20 грн. Відповідно до копії заяви на вчинення виконавчого напису №13782963 ТОВ «Вердикт Капітал» просило здійснити виконавчий напис на кредитному договорі №588526529 від 14.06.2018 та стягнути з [PERSON] 16\~907,20 грн та оплату за вчинення виконавчого напису та надано розрахунок заборгованості. Згідно з копіями постанов приватного виконавця Гречин Н.В., 04.11.2020 було відкрито виконавче провадження №63510072, щодо виконання виконавчого напису №4673 від 01.10.2020, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., за яким пропонується стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» заборгованість в розмірі 17\~907,20 грн. (а.с. 30), а також винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, витрат на проведення виконавчих дій від 11.12.2020, та про стягнення з боржника основної винагороди від 21.12.2020 (а.с.31-32). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Більш того, суду не надано доказів того, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який був нотаріально посвідченим. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду із позовом позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. (квитанція №32528798800007397312 від 25.07.2023). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. Щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1,3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Тобто, саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.\~6\~ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Позивачем заявлено, що ним понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., на підтвердження чого доданий Витяг з Договору про надання правової допомоги від №23/06/23 від 23.06.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Лихошвай С.О., Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.11.2023., квитанції №17 від 26.06.2023 та № 12 06.11.2023 про сплату [PERSON] адвокату Лихошвай С.О. послуг за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., ордер серії ВІ № 1161858, виданий 16.08.2023, копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3802 на ім`я Лихошвай С.О. Згідно з пунктом 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно п. 1.1 Договору про надання правової допомоги клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги і фактичні витрати необхідні для виконання Договору, а виконавець зобов`язується надати правову допомогу на умовах і порядку визначеному цим договором згідно з діючим законодавством України в інтересах клієнта у справі щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №4673 виданого 01.10.2020 приватним нотаріусом КМНО Буджиганчук Є.Ю. Відповідно до п. 3.1 адвокатський гонорар обчислюється в фіксованому розмірі за усною домовленістю сторін і становить 5\~000,00 грн. Вказана сума сплачується як безповоротній авансовий платіж готівкою або у інший спосіб за усною домовленістю сторін. Аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Крім того,\~статтею 134 КАС України\~не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 (провадження № К/9901/32645/19). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду. На підтвердження сплати зазначених у договорі сум представником позивача надано квитанції №17 від 26.06.2023 та № 12 06.11.2023 про сплату [PERSON] адвокату Лихошвай С.О. послуг за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, витрачені відповідачем, оскільки вони є фактично понесеними та документально підтвердженими. В\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При визначенні суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає розподілу, суд враховує, що представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява, відповідь відзив на позовну заяву, адвокатський запит, вивчалася судова практика щодо спірних правовідносин, надані копії документів завірені представником відповідача. Також представник позивача брав участь у судовому засіданні 02.10.2023. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. є реальними, співмірними зі складністю цієї справи, підтвердженими матеріалами справи, відповідають критерію розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає. Тому, суд дійшов висновку про те, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 5000,00 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved