Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

28.07.2023 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 02 січня 2023 року, з вини відповідача по справі, який проживає поверхом вище, було залито її квартиру. Вина відповідача в затопленні квартири встановлена комісією ЖЕК № 7, про що 05.01.2023 складений відповідний комісійний акт. Виявлено негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу під`єднаного до унітаза відповідача, що і спричинило залиття. В результаті залиття квартири їй завдана матеріальна шкода. Відповідно до висновку оцінювача ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» ринкова вартість проведення відновленого ремонту для відшкодування матеріального збитку, внаслідок затоплення складає 102000 грн. За визначення вартості відновлюваного ремонту нею було сплачено 7000 грн. Тому, просила стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 102000,00 грн, вартість проведення висновку суб`єктом оцінювачем по визначенню вартості матеріального збитку в сумі 7000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. 06.09.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 07.11.2023 представник третьої особи, за довіреністю Прохацька Тетяна Олександрівна, подала до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що між КП БМР ЖЕК №7 та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] укладено Договір №53 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.07.2021. Відповідно до п. 3 ч. 2 Договору №53 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.07.2021, послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Послуга з управління надається відповідно до вимог до якості згідно з додатком цього договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України 15.08.2018 №219, Обслуговування теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу 1 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального роз будівництва та житлово-комунального господарства України 15.08.2018 №21 точка приєднання внутрішньо-будинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - трійник на відгалуженні від стояка внутрішньо-будинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньо-будинкової системи);точка приєднання внутрішньо-будинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньо-будинкової системи);точка приєднання внутрішньо-будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуженні стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки арматура не належить до внутрішньо-будинкової системи). 02.01.2023 від мешканців квартири [ADDRESS] до приймальника замовлень ЖЕК №7 надійшла заявка, що їхню квартиру заливає водоюз квартири поверхом вище. Слюсарем-сантехніком [PERSON] було обстежено та виявлено в квартирі [ADDRESS] негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу під`єднаного до унітаза, що і спричиняло залиття квартири поверхом нижче. З мешканцями квартири була проведена бесіда про своєчасний\~ ремонт чи заміну сантехнічного обладнання кваліфікованими фахівцями.25.07.2023 повторно відбулося залиття квартири позивача, причина негерметичне з`єднання гофри до стояка каналізаційного трубопроводу що й спричинило залиття. Місце з`єднання каналізаційної мережі з ванної кімнати в стояк центрального водовідведення. Отже, залиття квартири позивача сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання квартири, на внутрішньо-квартирних мережах. Тому, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача, адвокат Дульдієр Олександр Петрович, у судовому засіданні позовні вимоги і викладені у позовній заяві обставини підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити та пояснив, що 02.01.2023 з вини відповідача, який живе вище, залито квартиру позивача. 05.01.2023 ЖЕК 7 складено акт, яким встановлено негерметичне з`єднання трубопроводу у квартирі відповідача, внаслідок недбалого ставлення відповідача до сантехнічного обладнання у його квартирі. Вини ЖЕК не встановлено, адже причина залиття, це сантехнічне обладнання відповідача, яке знаходиться у неналежному стані. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги і викладені у позовній заяві обставини підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити та пояснила, що квартира [ADDRESS] належить їй з чоловіком по 1/2 частині, в якій вони живуть з 2005 року. Протягом 10-15 років у ванній та туалеті біжить вода зі стелі, промочує і кімнату поряд. У зв`язку з цим, вона зверталася до відповідача, але він їх ігнорує. Вона не має можливості зробити ремонт, бо вода постійно тече та утворюється грибок. Вона зверталася до ЖЕК, вони зафіксували залиття, потім вона зверталася до оцінювача шкоди, який визначив розмір збитків. Відповідач живе з матір`ю, залиття іде з квартири відповідача, причини невідомі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що 05.01.2023 до нього приходив слюсар, сказав, що заливає квартиру, але в туалеті було сухо. Комісія не приходила і йому нічого не повідомляли, про це він дізнався з позову. Неодноразово, після заїзду сім`ї позивачки в квартиру, вони робили ремонт, міняли плитку, і він звертався до них, що будинок старий можуть бути тріщини у трубах. Залиття у квартирі позивачки можливо відбувається через те, що у його ванній кімнаті розбитий піддон і коли вода переливається вона йде до її квартири, а сам піддон розбили з квартири позивачки, коли робили ремонт, адже з його квартири його розбити неможливо. Будинок 1973-1974 року побудови. Акт складений 05.01.2023, до нього приходив слюсар, і він звернув його увагу на піддон, просив з`ясувати причину щодо труби, але він не заходив та сказав, що тече каналізація. В квартирі зареєстровані 2 особи, особовий рахунок відкритий на нього. Залиття визнає, але не визнає причини залиття. Представник відповідача, адвокат Яремчук Тетяна Леонідівна, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову та пояснила, що позивачка стверджує, що 02.01.2023 з квартири поверхом вище, з вини відповідача, відбулося залиття її квартири. Проте в позовній заяві не зазначається та не описується, які саме кімнати було залито та які пошкодження були завданні таким залиттям. Зате позивач оцінила ремонт такого залиття в 102 тис грн., згідно Висновку про вартість від 26.06.2023. Висновок, в свою чергу посилається на Акт залиття квартири від 05.01.2023, складений комісією ЖЕК №7 за подією 02.01.2023. Відповідно до п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно цього Додатку №4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово- комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009№12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту, але в даному випадку це 05.01.2023 (тобто через 3 дні після події), прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди (в даному Акті це відсутнє), адреса квартири, поверх, форма власності, прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття (нічого не вказано), адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття (в Акті зазначено, що залито Дитяча кімната стіна шпалери середньої щільності 0,5 кв.м, стеля шпалери середньої щільності 0,5 кв.м. Туалет стеля просте олійне фарбування, стіна керамічна плитка. Ванна кімната просте олійне фарбування, стіни керамічна плитка). В Акті не зазначено про кухню, не вказано про вид та об`єм пошкоджень - плями, суцільне, відшарування шпалер, відійшла чи побилася плитка тощо. Можливо їх і не було), причини залиття - в Акті вказано, що «причиною залиття є негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу під`єднаного до унітазу». Проте, одночасно в цьому Акті першочергово вказано, «що комісією обстежити та встановити причину залиття не було за можливе, по причині відсутностімешканців кв. [ADDRESS] ! Згідно заявки в аварійній службі було обстежено слюсарем-сантехніком та виявлено негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу під`єднаного до унітазу» проте, в Акті не вказано - Коли було таке обстеження сантехніком, в якій квартирі! Може це по трубопроводу ще вище? Відповідач стверджує, що в нього ні у ванній ні в туалеті не було ніяких протікань, ніхто з комісії до нього не приходив, ніхто не повідомляв його про затоплення, що підтверджується самим Актом, також і відсутній його підпис чи фіксація відмови під підпису ...)завдання матеріальної шкоди (опис наявних пошкоджень). В Акті ні від комісії, ні від мешканки (чий підпис стоїть не зрозуміло), яка погоджується з даним Актом, немає жодного слова про перелік пошкоджених речей (наприклад що внаслідок залиття шпалери віддуті, плитка відпала чи фарба облущилася.), не вказано про необхідність та обсяги ремонту чи відновлення приміщень чи частини приміщень/квартири, та їх орієнтовна вартість, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття (в Акті вказано, що «з мешканцями квартири [ADDRESS] була проведена бесіда про своєчасний ремонт або заміну сантехобладнання кваліфікованими працівниками». Коли проведена бесіда? Якщо, згідно Акту в квартирі [ADDRESS] відсутні були мешканці), при цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Слід зауважити, що даний Акт оформлений з порушенням процедури, без урахування інтересів відповідача. Про факт затоплення квартири відповідач не був повідомлений. Ні позивач, ні комісія не звертались до відповідача з пропозицією прийняти участь в обстеженні квартири [ADDRESS] , а про результати обстеження ніхто його не повідомляв, зі змістом акту комісія його не ознайомлювала. Акт залиття квартири, який не містить вищезазначених реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди. Це узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова ВС по справі №2-1974/11 від 21.02.2018, постанова КЦС ВС по справі №465/2120/14-ц від 10.05.2018). Враховуючи всі ці обставини, даний Акт про залиття квартири від 05.01.2023 не є належним та допустимим доказом, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є саме вина власника з квартири [ADDRESS] . Акт не доводить, що власниці квартири [ADDRESS] були завдана хоч якась матеріальна шкода, в тому числі аж на 102000,00 грн. Щодо наданого Акту про залиття квартири від 01.08.2023, то він оформлений з таким порушенням процедури як і попередній Акт, про що вже зазначено вище, без переліку пошкоджень чи завданих матеріальних збитків. Ні позивач, ні комісія не звертались до відповідача з пропозицією прийняти участь в обстеженні квартири [ADDRESS] , тим паче що він був вдома, пояснень в нього не взяли, про результати обстеження ніхто його не повідомляв, зі змістом акту комісія його не ознайомлювала, в Акті не вказано, що до нього є додаток фото та що власник надавав згоду на фотографування його квартири. Крім того, вимоги позивачки про відшкодування збитків вказані за період 02.01.2023 року згідно Акту про залиття від 05.01.2023, а не за 01.08.2023. Представник ЖЕК №7 Прохацька Тетяна Олександрівна 05.10.2023 надала заяву та долучила фото, як додаток до Акту від 01.08.2023 про залиття та надала відповідний акт. Також, надала письмові пояснення де підтримувала позовну заяву позивачки, та в яких вказала, що залиття квартири відбулося внаслідок недбалого ставлення відповідача до сантехнічного обладнання квартири. Такі висновки вона зробила на підставі Актів та вказує, що слюсарем було проведено обстеження квартири [ADDRESS] , проте підтверджень цьому не надала, окрім фото, з якого важко зрозуміти коли, ким, де зроблено фото і що там. Крім того, представник [PERSON] не є особою яка наділена повноваженнями на встановлення причин затоплення. Вона на власний розсуд визначила причину затоплення, як свідок на місце події вона не залучалася, в склад комісії не входила, особисто не оглядала ні кв. [ADDRESS] . Щодо Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття від 03.07.2023, наданий ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», де вартість ремонтних робіт оцінена в розмірі 102000,00 грн, то даний Висновок про вартість складався 26.06.2023 на підставі Акту про залиття від 05.01.2023, тобто аж через пів року після, так званого підтоплення. Ні директор Буйських, ні оцінювач Нікітюк, ні інженер-проектувальник [PERSON] на місце події не виїжджали, особисто пошкоджень не бачили. Оскільки Висновок про вартість складався на підставі Акту про залиття від 05.01.2023, який складений з порушенням і в ньому не вказані та не описані пошкодження та які були завдані збитки, відповідно ідентифікувати що то за кімнати на фото - не можливо, як і не можливо встановити які саме потрібні були відновлювальні роботи та ще й зі сплином часу пів року. У розділі Висновку «Дефектний Акт, та Вартість обсягів робіт» вся кошторисна інформація включає чомусь капітальний ремонт, в тому числі і інших кімнат, які не вказані в Акті, (кухня). І кошторис не порахований окремо по кімнатах. Згідно Реєстру ФДМУкраїни свідоцтво оцінювача [PERSON] не містить номеру, а дата видачі свідоцтва вказана в реєстрі від 28.02.2018, а не 03.02.2018 як вказано на титульному аркушу висновку, що ставить під сумнів повноваження оцінювача. Даний Висновок про вартість було проведено поза межами судового розгляду, та всупереч ст.102 ЦПК України - експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Підсумовуючи всі докази, за таких обставин встановити, що стало причиною залиття квартири позивача № 180 від 02.01.2023, чи були завдані збитки та яка їх дійсна вартість, не виявилось можливим. Таким чином, у встановленому порядку позивачем не обґрунтовано та не доведено наявність збитків та їх вартість через затоплення квартири, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Представник третьої особи: КП БМР ЖЕК № 7, за довіреністю у справі - Прохацька Тетяна Олександрівна, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та пояснила, що 02.01.2023 надійшов виклик про залиття з квартири відповідача, слюсар вийшов за вказаною адресою\~ і виявив негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу у квартирі відповідача. 04.01.2023 надійшла заявка позивачки про складення акту. 05.01.2023 комісійно обстежити квартиру не вдалося, у зв`язку з відсутністю відповідача у квартирі, тому обстежили квартиру [ADDRESS] і вказали перелік слідів залиття. 01.08.2023 було складено акт про залиття, яке відбулося 25.07.2023. Суд, заслухавши учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована та проживає разом з чоловіком [PERSON] , який є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] з 2005 року. Відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 1975 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначені обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 19, 25, 27, 94) та визнаються сторонами у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачка зазначає, що 02.01.2023 відбулось залиття квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом КП БМР «ЖЕК-7» від 05.01.2023 (а.с.4). Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття, складений 03.07.2023 ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» в особі директора Буйських О.С. (а.с. 5-6, 63-102) вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] становить 102000,00 грн. Також, позивачкою понесені витрати за проведення оцінки відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття в сумі 7000,00 грн, що підтверджується копією рахунку на оплату №80 від 21.06.2023 та копією квитанції №214435549 від 26.06.2023 (а.с. 7, 8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до положень ч. 1, 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 справа №643/19078/15-ц, провадження №61-17962св18). Потерпілий в свою чергу подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Представник відповідача, адвокат Яремчук Тетяна Леонідівна, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що акт оформлений з порушенням процедури, без урахування інтересів відповідача, адже про факт затоплення квартири останній не був повідомлений. Ні позивач, ні комісія не звертались до відповідача з пропозицією прийняти участь в обстеженні квартири [ADDRESS] , а про результати обстеження ніхто його не повідомляв, зі змістом акту комісія його не ознайомлювала. Акт про залиття квартири від 05.01.2023, складений комісією ЖЕК №7 за подією 02.01.2023 через 3 дні після події, з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 та вказаний акт про залиття квартири від 05.01.2023 не є належним та допустимим доказом того, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є саме вина власника квартири [ADDRESS] . Так, відповідно до п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов?язковою. Згідно Додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 №12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік);прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності;прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини;завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт про залиття квартири, який не містить вищезазначених реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №2-1974/11 та постанові від 10.05.2018 у справі №465/2120/14-ц). За висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 27 грудня 2019 року по справі №686/11256/16-ц (провадження №61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. З акту ЖЕК-7 від 05.01.2023 ( а.с.4), вбачається, що він складений комісією у складі трьох представників ЖЕК-7: інженера з технічного нагляду Ковалець О.С., майстра технічної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] та голови комісії головного інженера Крикун В.О., щодо залиття квартири [ADDRESS] , яке відбулось 02.01.2023. У вищезазначеному акті ЖЕК-7 від 05.01.2023 також зазначено, що обстеженням квартири заявника від 05.01.2023 виявлено наступні сліди залиття: дитяча кімната стіна шпалери середньої щільності 0,5 кв.м, стеля шпалери середньої щільності 0,5 кв.м., туалет стеля просте олійне фарбування, стіна керамічна плитка, ванна кімната просте олійне фарбування, стіни керамічна плитка. Водночас, з вказаного акту вбачається, що він не містить обов`язкових реквізитів, адже в ньому не зазначено прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди, враховуючи, що квартира перебуває у спільній частковій власності; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття, адреси квартири, її поверх та форма власності; не зазначено про залиття кухні у квартирі [ADDRESS] ; не вказано про вид та об`єм пошкоджень; не зазначено причину залиття, адже комісії не вдалося обстежити та встановити причину залиття, у зв`язку з відсутністю мешканців квартири [ADDRESS] , а вказано лише посилання на можливу причину залиття, що згідно заявки в аварійній службі було обстежено слюсарем-сантехніком та виявлено негерметичне з`єднання каналізаційного трубопроводу під`єднаного до унітаз. Також, в акті не зазначено переліку пошкоджених речей, не вказано про необхідність та обсяги ремонту чи відновлення приміщень чи частини приміщень/квартири, та їх орієнтовна вартість, не зазначено висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, адже в акті вказано лише, що з мешканцями квартири [ADDRESS] була проведена бесіда про своєчасний ремонт або заміну сантехобладнання кваліфікованими працівниками. Свідок [PERSON] (чоловік позивачки) у судовому засіданні дав показання, що відповідач є сусідом з квартири [ADDRESS] . Десь приблизно 30.12.2022 його з позивачкою квартиру затопило, а 02.01.2023 вони подали заявку в ЖЕК для організації обстеження залиття. В туалеті було багато води, потім у ванній по стелі та стіні текла вода, і зачепило в суміжній кімнаті стелю і стіни (шпалери відпали, шпаклівка відстала). Такі затоплення постійні з квартири відповідача в кухні. Дружина зверталася до відповідача з даного приводу, так як до цього у них були суперечки щодо затоплень, але він негативно реагував, нічого не усував. Дружина попереджала відповідача про затоплення, але врегулювати добровільно було неможливо, адже відповідач не йшов на контакт. Свідок [PERSON] (інженер технічного нагляду КП БМР «ЖЕК-7») у судовому засіданні дав показання, що 02.01.2023 відбулося залиття квартири [ADDRESS] з квартири, що знаходиться вище, було складено акт, в якому є його підпис, виходили на місце залиття, але причину виявити вони не змогли, бо в той день не змогли потрапити у квартиру відповідача. 03.01.2023 на місце виходив сантехнік, коли була заявка, він заходив у квартиру відповідача та встановив підтікання від гофри позаду унітаза. 05.01.2023 в квартиру відповідача вони не потрапили, в акті вказано причину затоплення зі слів сантехніка. 01.08.2023 було складено акт про повторне залиття квартири позивача з квартири відповідача, при якому вказали відповідачу провести ремонтні роботи. Відповідач тоді сказав, що з його вини сталося залиття. Свідок [PERSON] (слюсар-сантехнік 4 розряду КП БМР «ЖЕК 7») у судовому засіданні дав показання, що підписував акт про залиття від 05.01.2023, а 02.01.2023 приходив у квартиру [ADDRESS] та виявив, що було погано за герметизовано підключення унітаза до стояка. У квартирі [ADDRESS] побачив, що по стіні бігла вода у туалеті і на стелі та по стелі у кімнаті, у куті та частина стіни. Відповідачу пояснив, що треба переробити гофру, правильно підключити, а чи усунув він недоліки невідомо. Акт від 02.08.2023 він також підписував. Перший раз було небагато води, а другий раз було багато води. Свідок [PERSON] (майстер КП БМР «ЖЕК 7») у судовому засіданні дав показання, що на акті від 05.01.2023 та від 01.08.2023 є його підпис. 05.01.2023 погано пам`ятає, а 01.08.2023 все ясно, причину встановлено. Перший раз не потрапили у квартиру відповідача, залиття встановили зі слів слюсаря, а другий раз потрапили у квартиру, встановили, що текла каналізаційна труба. Комісія не повідомляла, що вихідну заявку дають постраждалі. Отже, показами свідків також підтверджено, що працівники ЖЕК-№7 та члени комісії при складанні акту про залиття 05.01.2023 особисто огляд квартири [ADDRESS] не проводили, а причину залиття вказали лише зі слів слюсаря. Виходячи з вищевикладеного, акт про залиття від 05.01.2023 не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначено характер залиття квартири та конкретні причини залиття квартири та осіб, які допустили таке залиття, а також відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити. Крім того, у вказаному акті не зафіксовано відомості щодо потерпілої та винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акта. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Щодо наданого позивачем акту про залиття квартири від 01.08.2023 (а.с. 32), слід зазначити, що він також оформлений з таким порушенням процедури як і попередній Акт, а саме без переліку пошкоджень чи завданих матеріальних збитків. Крім того, вимоги позивачки про відшкодування збитків вказані у в`язку із залиттям квартири 02.01.2023, згідно Акту про залиття від 05.01.2023, а не згідно акту від 01.08.2023, при цьому заяви про зміну підстав позову до суду не було подано, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи у передбачений цим Кодексом випадках. Також, представник відповідача заперечуючи проти позову зазначила про сумнівність поданого позивачем звіту про вартість відновлювального ремонту, оскільки даний висновок про вартість складався 26.06.2023 на підставі Акту про залиття від 05.01.2023, тобто аж через пів року після, так званого підтоплення, ні директор Буйських, ні оцінювач Нікітюк, ні інженер-проектувальник [PERSON] на місце події не виїжджали, особисто пошкоджень не бачили, висновок про вартість складався на підставі Акту про залиття від 05.01.2023, який складений з порушенням і в ньому не вказані та не описані пошкодження та які були завдані збитки, відповідно ідентифікувати які кімнати зазначено на фото - не можливо, як і не можливо встановити які саме потрібні були відновлювальні роботи та ще й зі сплином пів року. Також, у розділі висновку «Дефектний Акт, та Вартість обсягів робіт» вся кошторисна інформація включає капітальний ремонт, в тому числі і інших кімнат, які не вказані в Акті, а саме ремонт кухні та кошторис не порахований окремо по кімнатах. Також, даний висновок про вартість було проведено поза межами судового розгляду, та всупереч ст.102 ЦПК України експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд частково враховує зазначені твердження виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно із ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Пунктом 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2003 №1440, передбачений підготовчий етап до проведення оцінки, під час якого здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки. Пунктами 50 53 Національного стандарту №1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна, зокрема, передбачено необхідність ознайомлення оцінювачем з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки. Також слід зазначити, що пунктом 52 Національного стандарту №1 визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором на проведення оцінки майна. Відповідно до пункту 56 Національного стандарту №1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації,особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення таобґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. Також, порядок проведення оцінки заподіяних під час залиття збитків, передбачено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98\~ № 53/5. Так, позивачкою надано висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття, складений 03.07.2023 ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», де вартість ремонтних робіт оцінена в розмірі 102 000,00 грн. Разом з тим, суд критично оцінює висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття, складений 03.07.2023 ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», оскільки дане дослідження виконано через пів року після залиття - 26.06.2023 спеціалістом (суб`єктом оціночної діяльності), однак, як експерт, може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів, та за результатами проведеного обстеження у розділі «Дефектний Акт та Вартість обсягів робіт» вся кошторисна інформація включає капітальний ремонт, крім дитячої кімнати, ванної та туалету, і іншої кімнати, яка не вказана в Акті про залиття квартири від 05.01.2023, а саме: кухні, та водночас вказаний кошторис не прорахований експертом окремо по кімнатах (дитяча кімната, ванна, туалет), тому встановити достеменно вартість шкоди, завданої залиттям квартири не вбачається можливим. Отже, враховуючи вищевикладене, позивачкою не доведено розмір майнової шкоди завданої у зв`язку із затопленням квартири [ADDRESS] , вину відповідача та причино наслідковий зв`язок, тому завдані збитки не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачки не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed