Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

31 липня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.02.2019 року у розмірі 97223,85 грн станом на 25.04.2023 та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг відбувається шляхом: веріфікації клієнта очно на точці видачі; веріфікації клієнта очно у відділені банку, веріфікації клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; веріфікації клієнта очно кредитним агентом у точці. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 28.02.2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Банк свої зобов`язання за цим кредитним договором виконав у повному обсязі, зареєструвавши та встановивши ліміт використання кредиту 50000 грн. В зв`язку з порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 28.02.2019 зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 25.04.2023 виникла заборгованість в розмірі 97223,85 грн, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також просить стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду. 14 серпня 2023 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Разом і з позовом представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подав. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 28.02.2019 між АТ «Універсал Банк», в рамках проекту monobank та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку відповідно до умов Договору. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами ознайомлений, отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком її підпису. Усе листування просить здійснювати через мобільний додаток. Дана заява містить підписи представника Банку та [PERSON] . На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.04.2023 становить 97223,85 грн тіла кредиту. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, чим фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. Однак погашення за кредитним договором останній здійснював не у повному обсязі, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 25.04.2023. Відповідачем існування заборгованості за кредитом у зв`язку з користуванням кредитними коштами не спростовано, власного розрахунку суду не надано. Обов`язок доказування - це міра належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі. Тоді як пасивна поведінка позичальника, обізнаного із умовами кредитування та його частковим виконання, що убачається зі змісту розрахунку в графі "сума погашення за наданим кредитом", не може бути підставою для звільнення його від виконання зобов`язання та повернення боргу за тілом кредиту. Позивачем доведено на підставі належних доказів, з урахуванням особливостей проекту monobank, волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальника на його укладення, а також підставності стягнення заборгованості за кредитом в розмірі, заявленому до стягнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ "Універсал Банк" підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір 2684,00 грн, позов задоволено повністю, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Outcome: approved