Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

10 січня 2024 року [PERSON] подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали заяви «про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України». Згідно до змісту заяви, просить: - встановити той факт, що [PERSON] , громадянка України, [INFO] померла [INFO] у селі Новоборове, Старобільського району, Луганської області. В обґрунтування заявник зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Фактом підтвердження родинного зв`язку є свідоцтво про народження. Свідоцтво про смерть матері видано за фактичним місцем смерті, тобто село Новоборове, Старобільського району, Луганської області, зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Лікарське свідоцтво про смерть було видане заявнику у міській лікарні, проте оригінал лікарського свідоцтва про смерть змушений був віддати під час організації поховання [PERSON] , на руках залишилась лише довідка про причину смерті. Відповідно до Довідки про причину смерті, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. У зв`язку з тим фактом, що село Новоборове, Старобільського району, Луганської області, де органи законної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка не представляється можливим. У зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документи наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 10 січня 2024 року, заяву [PERSON] передано до провадження судді Івченко Т.П. Ухвалою від 10 січня 2024 року заяву призначено до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання призначене на 10 січня 2024 року сторони по справі не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області від 09 серпня 2001 року. Згідно до довідки від 06.11.2023 року № 1208-5003025430 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту заяви, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим у м. Пролетарськ Ворошиловградької області, актовий запис № 306. Згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 195 від 02 червня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно до довідки про причину смерті від 02 червня 2023 року, [PERSON] , 1940 року народження, померла [INFO] , причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Старобільським районним відділу запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської народної респубілки, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у селі Новоборове, Старобільської області, Луганської народної республіки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-l/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом . Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки за законом такі документи є недійсним і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту смерті особи. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має. Таким чином, виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази факт смерті громадянина України: [PERSON] , [INFO] , уродженки села Петушки, Петушкинського району, Московської області,\~яка [INFO] померла на тимчасово окупованій території України, а саме: село Новоборове, Старобільського району, Луганської області, Україна, є очевидним та обґрунтованим. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник. Згідно пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», заявники щодо справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України звільняються від сплати судового збору\~під час розгляду справи.

Outcome: approved