Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшов позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до Фермерського господарства «Віра» про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди, в якому позивач вказує, що [PERSON] , [INFO] є власником земельної ділянки, площею 3,36 га., що розташована на території Мар`ївської сільської ради Новоукраїнського (раніше Новомиргородського) району Кіровоградської області, кадастровий № 3523884600:02:000:2005 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія KP № 057974. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААБ №576565 [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та має 1 групу інвалідності. Згідно висновку про час настання інвалідності від 30 березня 2021 року [PERSON] вперше був визнаний інвалідом першої групи, інвалідність з дитинства 09.10.1998 року (у віці 6 років) за діагнозом олігофренія в ступені глибокої імбецильності. Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено позивача [PERSON] опікуном [PERSON] . Строк дії рішення суду - 2 роки з дати набрання ним законної сили. Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2022 року ухвалено продовжити строк дії рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року строком на 2 роки з дати набрання рішенням законної сили. В кінці 2021 року позивач діючи в інтересах свого брата, зверталася до відповідача з проханням віддати належну [PERSON] земельну ділянку, проте відповідач постійно відмовляв їй в поверненні земельної ділянки. На початку 2023 року їй стало відомо, що 29.04.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області Леонідовим A.C. було зареєстровано договір оренди землі на належну [PERSON] земельну ділянку строком дії до 29.04.2025 року. При цьому, в 2015 році жодного договору оренди з ФГ «Віра» [PERSON] не укладав. Так, дійсно, після оформлення спадщини (приблизно в 2009-2010 роках) брат укладав з ФГ «Віра» договір оренди. При цьому, дія цього договору мала б скінчитися. В зв`язку з чим вона й зверталася до керівництва ФГ «Віра» з проханням повернути земельну ділянку. Розуміючи, що право оренди вже має припинитися вона звернулася до керівництва ФГ «Віра», але їй було повідомлено, що договір припинить свою дію лише в 2025 році, саме тому вона зверталася до державного реєстратора з метою отримання відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього, враховуючи, що в позивача відсутній примірник відповідного договору оренди, у відсканованих копіях договорів оренди в реєстрі речових прав на нерухоме майно вона помітила, що дійсно договори оренди підписано іншою особою - не її братом, адже брат взагалі не вміє писати та його підпис достатньо специфічний. Також, з відомостей з реєстру їй стало зрозуміло, що договір, який дійсно укладався її братом був навмисне розірваний у 2015 році та зареєстровано інший договір на строк 10 років. Тобто, відповідачем свідомо збільшено строк оренди та зареєстровано договір оренди, текст якого ні [PERSON] , ні вона, як його опікун, не бачила, умови не погоджувала, а тому вони є такими, що порушують права [PERSON] . На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд: зобов`язати Фермерське господарство «Віра» повернути [PERSON] земельну ділянку; та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області Леонідова Андрія Станіславовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21056681 від 30.04.2015 року, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за Фермерським господарством «Віра» права оренди належної [PERSON] земельної ділянки; стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача-адвокат Жеребенко О.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача-адвокат Назаренко Ю.В. позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позов згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази та висновок експерта, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. [PERSON] , [INFO] є власником земельної ділянки, площею 3,36 га., що розташована на території Мар`ївської сільської ради Новоукраїнського (раніше Новомиргородського) району Кіровоградської області, кадастровий № 3523884600:02:000:2005 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія KP № 057974 (а.с.13). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААБ №576565 [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та має 1 групу інвалідності. Згідно висновку про час настання інвалідності від 30 березня 2021 року [PERSON] вперше був визнаний інвалідом першої групи, інвалідність з дитинства 09.10.1998 року (у віці 6 років) за діагнозом олігофренія в ступені глибокої імбецильності (а.с.17-18). Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено позивача [PERSON] опікуном [PERSON] . Строк дії рішення суду - 2 роки з дати набрання ним законної сили. Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2022 року ухвалено продовжити строк дії рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року строком на 2 роки з дати набрання рішенням законної сили (а.с.19-22). Згідно договору оренди землі, підписаного 29.04.2015 року [PERSON] та Фермерським господарством «Віра», об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,3646 га., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий номер 3523884600:02:000:2005, що розташована на території Мар`ївської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Строк дії договору 10 років (а.с.15-16). Право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області Леонідовим А.С., індексний номер 21056681 від 30.04.2015 року, на підставі якого здійснено державну реєстрацію за Фермерським господарством «Віра» право оренди належної [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер 3523884600:02:000:2005, площею 3,3646 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, Мар`ївська сільська рада (номер запису про інше речове право 9546915) (а.с.15-16). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 503 від 03.11.2023 року, [PERSON] на момент укладення договору оренди землі від 29 квітня 2015 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними (а.с.92-93). Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Статтею 207 ЦК України встановлені загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У частині другій цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2,3,4 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного згідно ч.4 ст. 67 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 13, 16 Закону України " Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно приписів статті 30 Цивільного кодексу України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. 29.04.2015 року між [PERSON] та ФГ «Віра» підписано договір оренди землі. [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та має 1 групу інвалідності, вперше був визнаний інвалідом першої групи, інвалідність з дитинства 09.10.1998 року (у віці 6 років) за діагнозом олігофренія в ступені глибокої імбецильності З висновку судово-психіатричного експерта № 503 від 03.11.2023 року, вбачається, що [PERSON] на момент укладення договору оренди землі від 29 квітня 2015 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Під час виконання ухвали суду про призначення експертизи експертами було досліджено медичну документацію та оглянуто [PERSON] . Клінічна картина захворювання є основним критерієм психічної хвороби, інтелектуальні його можливості вказують на його вольові можливості, тобто усвідомлення значення своїх дій. У останнього інтелектуальні ознаки не розвинуті внаслідок його хвороби, він не може розуміти навколишню дійсність, а тому і вольові ознаки вказують на те, що він не може керувати своїми діями і розуміти їх значення. Його вроджене захворювання не має зворотнього напрямку. У висновку судово-психіатричного експерта не міститься жодного припущення. Висновок судово-психіатричного експерта № 503 від 03.11.2023 року суд вважає належним та допустимим доказом. Отже, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 503 від 03.11.2023 року,довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААБ №576565, висновок про час настання інвалідності від 30 березня 2021 року № 143, суд прийшов до однозначного висновку, що в момент укладення договору оренди землі від 29.04.2015 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволений повністю. Що стосується розподілу судових витрат, пов`язаних з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає за необхідне вирішити таке питання згідно до ст.246 ЦПК України не пізніше двадцяти днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки представник позивача-адвокат Жеребенко О.В. з цього приводу звернулася до суду з заявою в усній формі до закінчення судових дебатів у справі.

Outcome: approved