Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в обґрунтування якого зазначав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] . У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.06.2020. Згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 квітня 2021 року, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. 27 травня 2021 року державним виконавцем Заставнівського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Оскільки [PERSON] офіційно ніде не працював, тому нарахування аліментів здійснювалося в розмірі 1/4 частки від середньомісячного доходу працівника для даної місцевості, де він проживав. 05 жовтня 2021 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач вважає, що з цього часу відбулись суттєві зміни його сімейного та матеріального стану. Зазначає, що [PERSON] проживає без реєстрації в с. Кадубівці Чернівецького району Чернівецької області та має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , мати дружини - [PERSON] . Дружина- [PERSON] наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Мати дружини - [PERSON] є особою пенсійного віку, інвалідом другої групи, як потерпілої від аварії на ЧАЕС. У зв`язку з тим, що на утриманні [PERSON] перебуває ще одна малолітня дитина, непрацездатна дружина та мати дружини, здійснювати подальшу виплату аліментів у визначеному судовим наказом розмірі, не видається можливим. Як наслідок, з моменту народження другого сина, у зв`язку із недостатністю коштів, в [PERSON] почали з`являтися деякі фінансові труднощі, в тому числі, заборгованість по аліментах. Саме внаслідок таких обставин виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів, через неможливість їх сплачувати у визначеному в судовому рішенні розмірі. 20.11.2023 відкрито провадження по справі і призначено підготовче судове засідання на 18.12.2023. Ухвалою суду від 18.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі і призначено справу до судового розгляду на 16.01.2024. В судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до суду надіслали заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала відзив в якому щодо заявленої позовної вимоги заперечувала, просила суд позов залишити без задоволення мотивуючи це тим, що дружина позивача під час перебування у шлюбі придбала разом з ним автомобіль марки Mazda СХ5, що є спільною власністю подружжя. Позивач як платник аліментів повинен довести суду і надати докази, що існують реальні підстави для зменшення розміру аліментів. Сам по собі факт створення нової родини і народження нових дітей у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу. Дитина від попереднього шлюбу не повинна бути звужена у правах через народження у платника аліментів інших дітей, батько немає компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вважає, що факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до такого висновку. Судом установлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що 05.09.2014 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.06.2020. Згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.04.2021 [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.04.2021, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. 05 жовтня 2021 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно довідки Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №147 від 09.02.2023 [PERSON] проживає без реєстрації в с. Кадубівці Чернівецького району Чернівецької області та має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , мати дружини - [PERSON] . Мати дружини - [PERSON] є особою пенсійного віку, інвалідом другої групи, як потерпілої від аварії на ЧАЕС. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного Заставнівським ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області, вбачається, що станом на 10.10.2023 року борг по сплаті аліментів позивача становить 44 233 грн. 50 коп. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. На підставі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки [INFO] у нього народився син [PERSON] від іншого шлюбу з [PERSON] . Отже, у нього на утриманні перебувають на цей час, окрім сина від першого шлюбу, ще одна дитина з дружиною та мати дружини [PERSON] , яка є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст. 77 ЦПК України). На підставі ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не погоджується з позицією відповідачки про те, що позивач не довів обставин, що внаслідок укладення іншого шлюбу та народження дитини у новому шлюбі не змінилося його матеріальне становище, а тому зміна сімейного стану та народження дитини не є підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень ст.192 СК України. Суд зауважує, що як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану є самостійними підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів за вимогами вказаної правової норми. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі з подібними правовідносинами №727/1599/22 у постанові від 14.12.2022 (провадження №61-7814св22). Встановлено, що у другому шлюбі у позивача народився син [PERSON] [INFO] . Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного Заставнівським ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області, вбачається, що станом на 10.10.2023 року борг по сплаті аліментів позивача становить 44 233 грн. 50 коп. Обставина народження сина відповідно до положень ст.192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позиція відповідачки про те, що факт створення позивачем нової родини і народження дитини не спричинило зміну його матеріального стану є необґрунтованою, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат, окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на дитину від першого шлюбу позивач сплачує аліменти згідно судового наказу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.04.2021 року та має заборгованість по сплаті аліментів. Отже, у даній справі суд встановив наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану. Однак вважає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів із 1/4 до 1/6 на утримання доньки, [PERSON] [INFO] , не можуть бути задоволені повністю. На думку суду, зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки всіх видів доходів позивача на 1/6 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] [INFO] , та суперечитиме її інтересам, враховуючи вік дитини та витрати на утримання дитини відповідного віку. За вимогами ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , підлягає частковому задоволенню, а саме зменшенню із 1/4 частки всіх видів доходів [PERSON] до 1/5 частки його доходів. На підставі ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України, ст. 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 141, 206, 263, 265, 352-355, 430 ЦПК України,

Outcome: partial