Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою та просить суд визнати свою матір [PERSON] , [INFO] обмежено дієздатною, призначивши його піклувальником матері, посилаючись на її хворобу, внаслідок якої мати постійно потребує догляду та не може самостійно себе обслуговувати. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що починаючи з 03.07.2020 його матері встановлена інвалідність групи 1-Б від загального захворювання, тому визнання матері обмежено дієздатною необхідне, оскільки внаслідок тяжкого захворювання вона не може себе самостійно обслуговувати. Батько [PERSON] помер, інших членів сім`ї, які б доглядали за матір`ю, немає. Тому він вимушений звернутися до суду для визнання її обмежено дієздатною та призначення його піклувальником матері і просить задовольнити вимоги. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року справу направлено за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. Залучено до участі у справі Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду були повідомлені у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомили. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради звернувся до суду із письмовими запереченнями на заяву, вказавши, що у матеріалах справи відсутня будь яка інформація, що свідчить про психічний розлад [PERSON] та обставини, які істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник вказує на те, що внаслідок тяжкого захворювання його мати не може себе самостійно обслуговувати та потребує догляду, однак відповідно до діючого законодавства України це не є підставою для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи. Більш того, суд ухвалює рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи після результатів судово-психіатричної експертизи, яка призначається за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Такі дані в матеріалах справи відсутні. Тому просить відмовити у задоволенні вимог та розгляд справ проводити у відсутність представника виконкому. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, неодноразові відкладення розгляду справи та відсутність доказів поважності причин неявки учасників процесу у судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с. 12 копія свідоцтва), яка згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перебуває на обліку як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника (особа з інвалідністю І-Б групи від загального захворювання), на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, інвалідність встановлено з 03.07.2020 довічно (а.с. 17 копія довідки) Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення\~Конституції\~та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України\~встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року в справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22). Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (частина друга статті 60 ЦК України). Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (частина четверта\~статті 60 ЦК України). Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу\~(стаття 61 ЦК України). Дієздатна фізична особа, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, має право обрати собі помічника. Помічником може бути дієздатна фізична особа (частина перша статті 78 ЦК України). Піклування також може бути встановлене над особами, які за станом здоров`я не можуть самостійно захищати свої права (друге речення пункту 2.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88). Над повнолітніми дієздатними особами, які за станом здоров`я не можуть самостійно захищати свої права і виконувати свої обов`язки, піклувальник може бути призначений лише на їх прохання (пункту 2.3. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88). Функціональним призначенням права процесуального є «обслуговування» права матеріального. Не виключається, що в кодексі приватного права (зокрема, ЦК України чи СК України) міститимуться норми процесуального права, проте це зумовлено відповідними приватно-правовими наслідками (наприклад, стаття 660 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від\~21 червня 2023 року в справі № 619/1908/23 (провадження № 61-8428св23). Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 листопада 2023 року у справі № 686/15358/23 (провадження № 61-13105св23) при розгляді справи з аналогічного спору зробив правові висновки, відповідно до яких в ЦК України законодавець визначив коло суб`єктів, для яких може бути призначено піклувальника: неповнолітня особа, якщо вона позбавлена батьківського піклування; фізична особа обмежена в цивільній дієздатності; в ЦК законодавець не допускає призначення піклувальника для повнолітньої дієздатної особи, яка за станом здоров`я не може самостійно захищати свої права і виконувати свої обов`язки, як в судовому, так і в позасудовому порядку. Для таких випадків, законодавець закріпив право такої особи на помічника (стаття 78 ЦК України); законодавець як у статті 60 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості на рівні підзаконного акту визначати інших суб`єктів, для яких може бути призначено піклувальника; очевидно, що підпункти 2.3. та 2.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, суперечать нормам ЦК України, а тому не підлягають застосуванню; з урахуванням того, що функціональним призначенням права процесуального є «обслуговування» права матеріального, то законодавець на рівні процесуального кодексу перебачив випадок, за якого цивільний суд в порядку окремого провадження може призначити піклувальника: при обмеженні цивільної дієздатності фізичної особи (глава 2 розділу ІV ЦПК України). Інших випадків, за яких цивільний суд може призначити піклувальника для фізичної особи в порядку окремого провадження ЦПК України не містить. Заявник [PERSON] звертається до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності своєї матері [PERSON] посилаючись на нездатність її самостійно себе обслуговувати саме за станом здоров`я, оскільки вона являється інвалідом І-Б групи загального захворювання, не зазначаючи обставини з посиланням на докази, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed