Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є [ADDRESS] . В обґрунтування свої вимог заявниця зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно. Заявниця є спадкоємицею першої черги до майна померлого за законом та 04.11.2020 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової І.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом. В той же день нотаріусом була заведена спадкова справа №7/2020 (номер у Спадковому реєстрі №66694365), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено у зв`язку з неможливістю визначення місця відкриття спадщини, оскільки відсутні відомості щодо реєстрації місця проживання померлого [PERSON] на момент його смерті. У зв`язку з наведеним, з огляду на неможливість встановлення такого юридичного факту у позасудовому порядку, заявниця звернулася із даною заявою до суду. Ухвалою суду від 22.09.2023 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 08.11.2023 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової І.Г. копії матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] 24.11.2023 на виконання ухвали суду такі матеріали надійшли до суду. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала заявлені вимоги. Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рябова І.Г. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Подільської районної державної адміністрації в місті Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна, актовий запис №114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини зазначено « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським MB ДРС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті чоловіка заявниця змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 12.02.2021, виданим Ужгородським MB ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ), а також паспортом [NUMBER] , виданим 18.02.2021 органом 2110. Отже, в силу положень ст. 1261 ЦК України заявниця є спадкоємцем першої черги до майна померлого [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що 04.11.2020 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової І.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В той же день нотаріусом була заведена спадкова справа №7/2020 (номер у Спадковому реєстрі №66694365), що підтверджується відповідним витягом. Разом із цим, згідно з постановою нотаріуса №57/02-14 від 13.09.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю доказів місця відкриття спадщини на час смерті [PERSON] . Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду. Відповідно до п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з п. 4.12 Глави 10 Розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено уст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання. Як встановлено судом, на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , про що свідчить відмітка у його паспорті серії [NUMBER] , виданому Подільським РУ ГУ МВС України у м. Києві 05.03.2013. Встановлено також, що за вказаною адресою заявниця мешкала разом з чоловіком до моменту його смерті, а також те, що будь-якого нерухомого майна у власності він не мав. З матеріалів справи також вбачається, що будинок [ADDRESS] , в якому на момент смерті був зареєстрований [PERSON] , знаходиться на утриманні Відокремленого госпрозрахункового підрозділу «ОКТАВА-ПОБУТ» Державного підприємства завод «ГЕНЕРАТОР» Державного концерну «Укроборонпром», адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18. Враховуючи те, що ДП завод «ГЕНЕРАТОР» не є органом виконавчої влади, тому в розумінні вимог п.1.13 ст.1 Глави 10 Розділу II Наказу Міністерства юстиції №296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій» довідка ДП завод «ГЕНЕРАТОР» №78/239 від 17.02.2023 не є підтвердженням реєстрації/останнього місця проживання [PERSON] . Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до п. 1.12, 1.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місце знаходження нерухомого майна. Якщо об`єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місце знаходження одного із об`єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів). Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга, тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили відповідно до п.1.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку. Згідно з п.п.2.1 п. 2 Глави 10 Розділу II Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Встановлення факту місця відкриття спадщини породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки дозволить їй реалізувати право на оформлення спадкових прав після смерті її чоловіка [PERSON] . Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved