Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

30.10.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] права та обов`язки забудовника на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , заповіт спадкодавець не залишила, він являється спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину позивач прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко М.М. №568/02-14 від 23.10.2023 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на визначену частку спадкового майна. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення № 333 виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 25.03.1993 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] будівництва індивідуального житлового будинку. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.04.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75184977 від 19.12.2023 року, наданого приватним нотаріусом Гіренко М.М,, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.09.1990 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС; - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.08.1971 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.09.1990 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на житловий будинок [ADDRESS] , тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради». Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, виникнення права власності на житлові будинки та споруди залежить від державної реєстрації цього права. За життя спадкодавець розпочав процедуру оформлення права власності на житловий будинок, проте не встиг оформити право власності на нього прийняття цього будинку до експлуатації та зареєструвати право власності на жилий будинок, тому у позивача в порядку спадкування за законом виникає право, як забудовника вказаного об`єкта незавершеного будівництва, введення його до експлуатації і оформлення у власність з наступних підстав. Житловий будинок, збудований [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці, яка була виділена для будівництва житлового будинку, будівництво якого закінчено та який фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням. Згідно технічного паспорту на спадковий об`єкт нерухомого майна будинок з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений станом на 22.05.2023 року ФОП [PERSON] , загальна площа житлового будинку становить 75,5 кв м, житлова 54,1 кв м. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, право на яке підлягає успадкуванню на загальних підставах і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати введенню до експлуатації та оформлення права власності. Будівництво за життя спадкодавця закінчено і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не прийнятий до експлуатації і право власності на нього не оформлено у зв`язку зі смертю забудовника [PERSON] , померлої [INFO] . Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд враховує, що вичерпані всі можливості оформлення спадщини на житловий будинок у позасудовому порядку, тому у позивача є всі підстави для звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № від 07.09.2016 року, а також постанова від 16.12.2015 року. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко М.М. №568/02-14 від 23.10.2023 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на визначену частку спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити, оскільки у позивача виникає право у порядку спадкування за законом забудовника на об`єкт незавершеного будівництва за життя спадкодавця, але не прийнятого до експлуатації жилого будинку, державна реєстрація права власності на який не здійснена, на яке вона мала право, та що способом захисту цього права є визнання за позивачем цього права у порядку спадкування за законом. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved