Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У листопаді 2023 року адвокат Білий В.С. в інтересах позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вищевказаним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилався на те, що 25.11.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . 17.06.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Джип», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. На підставі заяви потерпілої особи ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 95124,66грн., які й було виплачено власнику автомобіля марки «Шкода». На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», яка сплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 70\~249грн. 83коп. У зв`язку із наведеним, просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача різницю суми виплаченого страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу) у розмірі 24874,83грн., а також витрати пов`язані із розглядом справи: 2684грн. судового збору та 8000грн. витрат на правничу допомогу. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з`явилися. У прохальній частині позову, представник позивача адвокат Білий В.С. просив розглядати справу у його відсутність. 09.01.2023 відповідач [PERSON] подав до суду заяву, де позовні вимоги визнав та не заперечував щодо задоволення позову. Крім того, просив розглядати справу у його відсутність. Разом з\~тим,\~ просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2000грн., оскільки сума витрат, яку просить стягнути позивач є неспівмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг адвоката та не відповідає критерію розумності розміру витрат. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 25.11.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №700009/4605/0000054 від 25.112021 (а.с.14-15). Відповідно до умов вказаного договору, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 25.11.2021 по 24.11.2022. Згідно вимог ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~ч.6\~ст.82\~ЦПК України\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~яка набралазаконної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи чи бездіяльності, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова у встановленому законом поряду оскаржена не була, а тому є такою, що набрала законної сили (а.с.28-33). Постановою суду\~встановлено,\~що [PERSON] 17.06.2022 о 13:00год., керуючи транспортним засобом марки «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. [NUMBER] по вул.Миргородській,14 в м.Чернівці, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Статтею 1192 ЦК України\~визначено порядок відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як вбачається із страхового акту №00517619, рахунку-фактури №СФ-0001104, ремонтної калькуляції, розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] становить 95124,66грн. (а.с.9-13,16-25). Вказана сума коштів була перерахована позивачем ПрАТ «СК «Уніка» [PERSON] (а.с.9-10). Згідно вимог ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа,\~яка відшкодувала\~шкоду,\~завдану іншою\~особою,\~має право\~зворотної вимоги\~(регресу)\~до винної\~особи у\~розмірі виплаченого\~відшкодування,\~якщо інший\~розмір не\~встановлений законом.\~\~Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі.\~Розмір збитків,\~що підлягають\~відшкодуванню потерпілому,\~визначається відповідно\~до реальної\~вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ч.1 ст.1191, ст.1192 ЦК України). При цьому судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , був застрахований у ПАТ «СК «УСГ». ПАТ «СК «УСГ» сплатила ПАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 70\~249,83грн. (а.с.34). У відповідності\~до вимог\~ст.22\~Закону України\~ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» \~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 вказаного вище Закону). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.02.2020 (справа №648/4308/16-ц). Таким чином, різниця вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 24874грн. 83коп. Шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною особою (п.1ч.1ст.1188 ЦК України). Згідно вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, враховуючи те, що обов`язок по відшкодуванню різниці страхової виплати лежить на особі, яка заподіяла шкоду, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Так,\~ст.133\~ЦПК України\~передбачено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3.Для\~визначення розміру\~витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4.Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Правова позиція Верховного суду від 21.01.2021 у справі №280/2635/20. Так, адвокатом Білим В.С. на підтвердження наданих послуг позивачу надано суду договір доручення від 02.09.2019, Додаткову Угоду №2 до Договору від 02.01.2023, Договір про надання правової допомоги №1/23ю, Додаток №2 до Договору, акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №1/32719 від 26.10.2023, довіреність та свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю. Таким чином, з огляду на приписи\~ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається із акту про надання правової допомоги, адвокатом Білим В.С. надано правничу допомогу (аналіз матеріалів, написання (складання) позовної заяви). Вартість послуг становить 8000грн. У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). У заяві про визнання позову, відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вважає, що адвокатом значно завищено розмір наданої позивачу правової допомоги, враховуючи те, що вказана справа є нескладною та малозначною, а правове обґрунтування позовних вимог зводилось виключно до загальних приписів цивільного законодавства. Проаналізувавши та оцінивши доводи представника відповідача щодо неспівмірності заявлених адвокатом Білим В.С. витрат на правничу допомогу, суд, враховуючи складність справи, та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також те, що відповідач позов визнав, розгляду справи по суті не було, ураховуючи принцип співмірності, суд вважає за можливе зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 4000грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за сплату судового збору. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, а також зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що з нього на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, а інших 50% сплаченого ним судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved