Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

І. Вимоги позову та стислий виклад позицій учасників справи. У серпні 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-фінанс» та акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна» (далі також - ТОВ «КУА «Даліз-фінанс», АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна», відповідачі), у якому просив визнати відповідачів винною стороною та зобов`язати їх передати (повернути) ключі від дверей квартири [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована такими обставинами. 15.10.2020 позивач на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «КУА «Даліз-фінанс», що діє від імені та в інтересах АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна», придбав квартиру [ADDRESS] (далі також - квартира). За фактом набуття права власності на нерухоме майно у позивача виникло право користування, проте фактично він позбавлений цього права, оскільки відповідачі не передали йому ключі від квартири. За міркуванням позивача відповідачі не в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу, а тому вони вони мають відповідати за його позовом. Відповідачі позов не визнали пославшись на необґрунтованість і недоведеність заявлених вимог та наявність в його діях ознак зловживання правом. Мотивували свої заперечення тим, що усі зобов`язання за договором купівлі-продажу ними виконані, в реалізації позивачем права власності вони не перешкоджають і його права та законні інтереси не порушують. Вказали, що підписаний позивачем акт прийому-передачі квартири підтверджує відсутність у нього будь-яких претензій до продавця квартири, з питанням щодо ключів позивач не звертався впродовж трьох років, а відтак є підстави вважати, що ключі він все-таки отримав, а позов подав з метою уникнення відповідальності за несплату житлово-комунальних послуг. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 04.09.2023 суд залишив позовну заяву без руху з підстав її подання без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України. 26.09.2023 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції та документ про сплату судового збору. Ухвалою від 04.10.2023 суд відкрив провадження у справі, встановив строк для подання відзиву на позовну заяву та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 30.10.2023. В підготовчомузасіданні 30.10.2023 суд роз`яснив позивачу його процесуальні права і обов`язки, встановив строк для подання інших заяв по суті справи та відклав підготовче засідання на 04.12.2023. 07.11.2023 від позивача надійшло клопотання про витребування від Дарницького УП ГУ НП у м. Києві копії листа-відповіді ТОВ «Перший український експертний центр», наданої на його заяву про вчинення кримінального правопорушення проти власності. 09.11.2023 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. 04.12.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо обраного способу захисту порушених прав. В підготовчому засіданні 04.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 14.12.2023. 12.12.2023 від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку суд задовольнив та відклав розгляд справи на 18.01.2024. 22.12.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів - документів на підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання 14.12.2023 та копія відповіді Дарницького УП ГУ НП у м. Києві на його звернення з приводу розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення. В судовому засіданні 18.01.2024 суд задовольнив клопотання позивача про долучення доказів, розглянув справу по суті та оголосив вступну і резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 15.10.2020 між ТОВ «КУА «Даліз-фінанс», що діє від імені та в інтересах АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна» (продавцем), та [PERSON] (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири (далі також - договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приходько Л. М. за реєстровим № 2156, предметом якого є продаж продавцем покупцю квартири [ADDRESS] . Продаж квартири вчинено за 636 902 грн, які були повністю сплачені покупцем до підписання цього договору згідно з умовами попереднього договору (пункт 2.1. договору). Згідно з умовами, визначеними пунктами 5.1.1., 5.2.2. договору, продавець зобов`язався передати покупцю у власність нерухоме майно за актом прийому-передачі, а покупець - прийняти нерухоме майно згідно такого акту. Цієї ж дати (15.10.2020) сторони уклали акт прийому-передачі, за яким ТОВ «КУА «Даліз-фінанс», діючи від імені та в інтересах АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна», передало у власність [PERSON] квартиру та технічний паспорт на неї. При укладенні цього акту сторони стверджували, що квартира не має недоліків, що перешкоджають використанню її за призначенням, вікна та двері знаходиться у технічному стані, придатному для нормального їх використання, відсутні перепланування, які не оформлені у встановленому законом порядку, ніяких претензій, у тому числі майнових, сторони одна до одної не мають і не матимуть. Право власності позивача на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 19.05.2023 позивач звернувся Дарницького УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення проти власності, у якому, зокрема зазначив, що старший майстер дільниці ОСББ «Ревуцького 40В» [PERSON] в незаконний спосіб заволоділа ключами від його квартири та безпідставно утримує їх, вимагаючи підписання договору з ТОВ «Перший український експертний центр». За інформацією Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розгляд вказаної заяви позивача здійснювався в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», а у відповідь на запит управління поліції ТОВ «Перший український експертний центр» проінформувало, що для отримання ключів від квартири [PERSON] необхідно особисто звернутись до старшого майстра дільниці «Позняки» [PERSON] з документами, що посвідчують його особу та підтверджують право власності на квартиру. IV. Норми права і мотиви їх застосування. У статтях 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення права означає позбавлення його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, а під порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, слід розуміти створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага (рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 за № 18-рп/2004). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Статтею 5 цього Кодексу передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З огляду на зазначене можна дійти висновку, що позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність, при цьому в силу принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимогу (вимоги) цивільно-правового характеру. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності установлення наявності у сторін спору зв`язку з предметом позову та вказував, що належний суб`єктний склад учасників спору є тоді, коли у сторін виникають суб`єктивні права щодо предмету позову. У разі ж, якщо буде встановлено, що відповідач є неналежним, підстави для задоволення позовних вимог відсутні незалежно від їх відповідності вимогам закону. З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що позивач подав цей позов на захист свого права власності на квартиру, а фактичною підставою заявлених вимог є відсутність у позивача ключів від квартири, у зв`язку з чим він позбавлений можливості користуватись нею. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказане конституційне положення знайшло своє закріплення у ЦК України, норми якого визначають, зокрема поняття та зміст права власності як права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317), гарантії та принципи здійснення права власності, рівність усіх суб`єктів права власності, способи захисту права власності тощо. За приписами статті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом цієї норми власник має право вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який він вважає прийнятним. У цивілістичній науці такий позов отримав назву «негаторний», а його особливостями є відсутність спору з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, існування перешкод у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю, триваючий характер правопорушення і його наявність у момент подання позову. Наведене свідчить про те, що позивачем у негаторному позові може бути власник або титульний володілець майна, а відповідачем має виступати лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження майном. Як стверджує позивач, перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою чинять ТОВ «КУА «Даліз-фінанс» та АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна», які не виконали визначене договором купівлі-продажу зобов`язання щодо передачі йому ключів від вхідний дверей. Відповідно до положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою цієї норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). У статті 655 ЦК України наведено визначення договору купівлі-продажу як договору, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 662 цього Кодексу продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За принципом змагальності кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України), проте жодних доказів на підтвердження порушення продавцем (його представником) зобов`язання за договором купівлі-продажу квартири в частині передання товару, суду не надано. Натомість підписання позивачем акту прийому-передачі квартири, який містить вказівку на відсутність у квартирі недоліків, що перешкоджають використанню її за призначенням, та посилання на відсутність у сторін будь-яких взаємних претензій є доказом виконання продавцем зобов`язання щодо передання товару. За змістом статті 186 ЦК України ключі від вхідних дверей квартири є приналежністю квартири як головної речі, передання ключів за окремим актом або в інший спосіб договором купівлі-продажу не передбачено, а відтак підписання позивачем акту прийому-передачі квартири без будь-яких зауважень засвідчує і факт передачі йому ключів. Впродовж майже трьох років до пред`явлення цього позову жодних претензій до продавця квартири та його представника позивач не висував, доказів на підтвердження наявності поважних причин такого тривалого невжиття заходів для захисту його законного права на користування квартирою не надав. Водночас судом установлено, що на сьогоднішній день ключі від належної позивачу квартири перебувають у володінні ТОВ «Перший український експертний центр», яке до того ж не заперечує проти їх передання позивачу за умови його особистого звернення з документами, що посвідчують його особу та підтверджують право власності на квартиру. Отже виходячи з мети, яку прагнув досягнути позивач при зверненні до суду з вимогою про зобов`язання передати (повернути) ключі від квартири, саме у ТОВ «Перший український експертний центр» існує безпосередній зв`язок з предметом позову, проте до участі у справі його не залучено. Вказана обставина була відома позивачу ще до пред`явлення позову, на стадії підготовчого провадження суд роз`яснював йому наслідки заявлення вимог до неналежного відповідача, проте клопотання про залучення співвідповідачачи про заміну первісних відповідачів позивач не заявив, наполягав на власному тлумаченні змісту спірних правовідносин та на розгляді позову лише стосовно визначених ним відповідачів. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість вимог [PERSON] до ТОВ «КУА «Даліз-фінанс» та АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна» про зобов`язання передати (повернути) ключі від квартири та неналежність суб`єктного складу учасників спору, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні. Винність сторони зобов`язання у його порушенні є обставиною, яка підлягає доказуванню у зобов`язальних правідносинах, порушення відповідачами зобов`язання щодо передання позивачу ключів від дверей квартири судом не встановлено і в цілому вимога про визнання відповідачів винною стороною суперечить визначеним цивільним законом способам захисту, а тому правові підстави для її задоволення також відсутні. За правилом, установленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Отже з огляду на результат розгляду справи судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed