Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2013 року по 23.02.2022 року в розмірі 71777 грн. 93 коп., інфляційних витрат в сумі 8059 грн. 33 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1360 грн. 94 коп. посилаючись на те, що позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді». Відповідачі отримують послуги, які надає позивач, але не в повному обсязі сплачують вартість отриманих послуг, внаслідок чого за ними виникла заборгованість. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 14\~вересня 2023\~року представник\~позивача подав\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~в якій\~позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. 27 жовтня 2023 року представник відповідачів адвокат Бойко Р.М. подав заяву про застосування позовної давності, в обґрунтування чого посилався на те, що 17.08.2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Три роки позовної давності рахуються з 17.08.2020 року, і тому суд може брати до уваги тільки період з 17.08.2020 року по 23.02.2022 року. 23 листопада 2023 року представник відповідачів адвокат Бойко Р.М. подав доповнення до заяви про застосування позовної давності, в якому просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доповнень посилався на те, що позовна заява про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.02.2013 року по 23.02.2022 року надійшла до суду 17.08.2023 року. Позивачем не надано обґрунтування підстав для зупинення чи переривання перебігу строків позовної давності, а також не заявлено про причини неможливості звернення до суду під час карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «Covid-19» визначено, що з 12.03.2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому постановами КМУ карантин неодноразово продовжувався. Законом України\~від 30.03.2020\~року №540-IX розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину. Пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в наступній редакції: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення». Позивач не надав суду належні та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом до суду у строк, передбачений ч. 1 ст. 261 ЦК України. 15 січня 2024 року представник відповідачів\~ адвокат\~Бойко Р.М.\~подав клопотання\~про залишення\~позову без\~розгляду,\~в обґрунтування\~чого посилався\~на те,\~щопредставник позивача, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, жодного разу не з`явився у судові засіданні. В цьому ж клопотанні представник відповідачів просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в якому здійснює КП «Харківські теплові мережі». Судом встановлено, що місце проживання відповідачів зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення\~та гарячого\~водопостачання їх квартири. Відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді», зі змінами внесеними рішенням № 946 від 30.09.2001 року, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Законом України «Про житлово комунальні послуги»\~та «Правилами надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» передбачено, що позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до\~ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. ст. \~67, 68,\~162 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630,\~наймач, власник, орендар житлового приміщення, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідачі, будучи зобов`язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість за отримані послуги. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2013 року по 23.02.2022 року в розмірі 71777 грн. 93 коп. Відповідно до\~статті 256 ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач подав до суду позовну заяву 17.08.2023 року. З відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, доданої до позову, вбачається, що відповідачі у серпні 2020 року та вересні 2020 року сплатили позивачу заборгованість за отримані послуги в розмірі по 517 грн. 92 коп. за кожен з місяців, у грудні 2018 року сплатили заборгованість в розмірі 1952 грн. 77 коп., у лютому 2017 року сплатили 500 грн., у вересня 2015 року в розмірі 185 грн. 76 коп. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). За ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово комунальні послуги, визнали свій борг та перервали позовну давність, перебіг якої після переривання почався заново. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року в справі № 437/2726/13-ц, провадження № 61-22335св18. Частиною 3 ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідачів до суду подано клопотання про застосування строку позовної давності по заявленим позовним вимогам. Враховуючи, що перебіг позовної давності переривався сплатою відповідачами боргу у вересні 2015 року, у лютому 2017 року, у грудні 2018 року, у серпні та вересні 2020 року, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Статтями\~610,\~612 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач також просить стягнути з відповідачів інфляційні витрати в сумі 8059 грн. 33 коп. та 3% річних в сумі 1360 грн. 94\~коп. Відповідно до ч. 1\~ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Змістом ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про надання ним послуг, наявності заборгованості та її розміру суду не надано. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Оскільки відповідачі в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, підприємство має право на стягнення вартості наданих відповідачам послуг за період з 01.02.2013 року по 23.02.2022 року в розмірі 71777 грн. 93 коп. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, до 01.05.2019 року регулювались\~Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24.06.2004 № 1875-ІV (далі за текстом Закон України\~ від\~24.06.2004 № 1875-ІV), з 01.05.2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ). Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ\~житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пунктом 5 частини 3\~статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ передбачено, що споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги,\~якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачами прав позивача на належне виконання боржниками своїх зобов`язань та вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки 14.09.2023 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України\~та стягує з відповідачів в дольовому співвідношенні на користь позивача витрати зі сплати судового збору, які підтверджені відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved