Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Петров Т.І. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в якому просить: - визнати недійсним рішення Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 31.05.2021 за №781 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок для городництва [PERSON] », в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з присвоєним кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га, яка відноситься до земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або постійне користування у межах населених пунктів та розташована за адресою: [ADDRESS] та передачі [PERSON] в\~оренду терміном\~на 7\~(сім)\~років для\~городництва земельної\~ділянки з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га ріллі за рахунок земель комунальної власності, які не надані у власність або постійне користування за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3512 га з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який укладено 09.09.2021 між Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області та [PERSON] та припинити інше речове право, а саме: право оренди [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,3512 га з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490, зареєстроване 09.09.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 45667446; - стягнути з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури судові витрати в розмірі 5368,00 грн. В обгрунтнування позову вказав, що під час здійснення представницької діяльності в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, вивчення стану законності у сфері земельних відносин, встановлено факт порушення вимог земельного законодавства при передачі органом місцевого самоврядування земельної ділянки комунальної форми власності в оренду для городництва. РішеннямОлександрівської\~селищної ради\~Кропивницького району Кіровоградськоїобласті від 31 травня 2021 року за №781 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок для городництва [PERSON] » затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] в оренду строком на 7 сім) років для городництва (КВЦПЗ 01.07) загальною площею 0,9000 га ріллі за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів та у запасі за межами населених пунктів, з присвоєним кадастровим \~ \~ \~ \~номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489 площею 0,5488 га, яка розташована за межами с. Підлісне Олександрівської селищної ради \~ \~ \~ \~Кропивницького району Кіровоградської області. Цим же рішенням [PERSON] передано зазначені земельні ділянки в оренду для городництва терміном на 7 років. 09.09.2021 між Олександрівською селищною радою та [PERSON] на підставі вказаного рішення Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 31.05.2021 року за №781 укладено два договори оренди землі, без номера, відповідно до яких останній фактично надано в оренду для городництва терміном на 7 років земельні ділянки з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га та з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489 площею 0,5488 га, однак у договорі, відповідно до якого [PERSON] в оренду передано земельну ділянку площею 0,5488 га яка має кадастровий номер 3520585000:51:000:0489, помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки площею 0,3512 га, а саме: 3520585000:51:000:0490. Аналогічну помилку допущено в акті приймання-передачі вказаної земельної ділянки. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2023 №342159606 на земельну ділянку з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га 09.09.2021 зареєстровано речове право оренди земельної ділянки за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 45667446. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2023 №342914442 на земельну ділянку з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489 площею 0,5488 га 09.09.2021 зареєстровано речове право оренди земельної ділянки за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 45668286. Прийняте Олександрівською селищною радою рішення від 31 травня 2021 за №781 в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га в оренду [PERSON] є незаконним, що тягне за собою недійсність укладеного на його підставі договору оренди землі. Так, відповідно до абз. 1 ч.1 ст.36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Між тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 №1423-ІХ (чинний з 27.05.2021) ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України доповнено абз. 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара». Таким чином, вищенаведеним Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ внесено зміни до ст. 36 Земельного кодексу України, в якій законодавцем визначено обмеження для городництва щодо площі земельної ділянки, а саме площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Тобто, у органу місцевого самоврядування починаючи з 27.05.2021 наявні повноваження щодо передачі земельної ділянки комунальної власності громадянам в оренду для ведення городництва, площа якої не перевищує 0,6 гектара. Таким чином, орган місцевого самоврядування 31.05.2021 не мав права приймати рішення про затвердження проекту землеустрою та у подальшому надавати [PERSON] в оренду для городництва земельну ділянку площею 0,3512 га з кадастровий номер 3520585000:51:000:0490, оскільки одночасно цим же рішенням затверджено проект землеустрою та у подальшому [PERSON] надано в оренду для городництва земельну ділянку площею 0,5488 га, з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489 та таким чином, реалізовано її право на отримання у користування земельної ділянки комунальної власності для ведення городництва на умовах оренди у розмірі, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України. Отже, сільська рада при реалізації владних управлінських функцій зобов`язана застосовувати норму права, яка є чинною на момент прийняття рішення, що не було нею дотримано в межах цих правовідносин. Також прокурор вважає, що договір оренди такої земельної ділянки також підлягає визнанню судом недійсним. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га за [PERSON] не свідчить про правомірність набуття останньою такого права. Ухвалою суду від 14.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.43-44). 17.10.2023 представником Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обгрунтування відзиву вказав на відсутність підстав для самостійного звернення прокурора до суду, а також ст. 36 ЗК України не встановлює жодних обмежень щодо кількості земельних ділянок, що можуть надаватися в оренду. Так, слід розрізняти передачу в оренду земельних ділянок громадянам, яка очевидно здійснюється на договірних засадах та безоплатну приватизацію ними земельних ділянок, яка дійсно здійснюється один раз в обов`язковому (а не договірному) порядку. Відтак, оренда земельної ділянки комунальної власності та її приватизація за своєю правовою та економічною суттю є різними поняттями, та об`єктивно мають різне правове регулювання, а тому застосування аналогії закону в даному випадку також не допускається. Так, законодавець відносно приватизації у ч. 4 ст. 116 ЗК України конкретно вказав, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Водночас, подібна норма щодо оренди земельних ділянок державної чи комунальної власності відсутня. Також вказав, що на спірні правовідносини у справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом» (принцип «свободи дій»), який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робшж те, що не передбачено законодавством. Така позиція щодо подібних правовідносин сформульована у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року в справі № 804/6992/15 та уточнена у постанові від 12.06.2020 року в справі № 484/813/17, від 09.09.2020 року в справі № 911/2656/16 та від 26.06.2022 року в справі №140/207/21. Із наведеного вбачається, що спірна поведінка відповідачів прямо не заборонена законом. Більш того, дане тлумачення відповідача цілком узгоджується з позицією законодавця, викладеною ним у листі Комітету Верховної Ради України з питань аграрної та земельної політики від 21.09.2023 року № 04-11/14-2023/206774. Слід наголосити, що Комітет Верховної Ради України з питань аграрної та земельної політики було визначено головним комітетом при ухваленню Закону № 1423-IX від 28.04.2021 року, а тому питання застосування ч.1 ст.36 ЗК України входить до предмета відання даного Комітету. Більш того, даний закон було ухвалено народними депутатами діючого скликання Верховної Ради України. Виходячи з викладеного, вважають, що законодавець надає фізичним особам право оренди необмеженої кількості земельних ділянок, площа кожної з яких не перевищує 0,6 га (а.с.58-62). Ухвалою суду від 16.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.65-66). Прокурор у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник Олександрівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги не визнав повністю; позиція викладена у відзиві на позов (а.с.64). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала (а.с.54, 86). Заслухавши пояснення прокурора та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Олександрівської селищної ради від 31.05.2021 №781 «Про затвердження проекту земелустрою та передачу в оренду земельних ділянок для городництва [PERSON] » затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,9000 га [PERSON] в оренду терміном на 7 (сім) років для городництва (КВЦПЗ - 01.07) за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів та у запасі за межами населених пунктів за адресами: [ADDRESS] та Підлісненська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області. Передано [PERSON] земельні ділянки в оренду терміном на 7 (сім) років для городництва (код КВЦПЗ 01.07.), а саме: земельна ділянка (кадастровий номер 352085000:51:000:0490), площею 0,3512 га, в тому числі: 0,3512 га ріддя за рахунок земель комунальної власності, які не надані у власність або постійне користування за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка (кадастровий номер 352085000:51:000:0489) площею 0,5488 га, в тому числі: 0,5488 га рілля за рахунок земель комунальної власності, які не надані у власність або постійне користування за межами села Підлісне Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (а.с. 26). Між Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки для городництва з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490, загальною площею 0,3512 га, яка знаходиться в межах населених пунктів по [ADDRESS] строком на 7 років з моменту державної реєстрації права оренди (а.с.27-30) та договір оренди земельної ділянки для городництва з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489, загальною площею 0,5488 га, яка знаходиться в межах населених пунктів по [ADDRESS] строком на 7 років з моменту державної реєстрації права оренди (а.с.31-34). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2023 №342159606 на земельну ділянку з кадастровим номером 3520585000:51:000:0490 площею 0,3512 га 09.09.2021 зареєстровано речове право оренди земельної ділянки за [PERSON] (орендодавець Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області), номер запису про інше речове право: 45667446 (а.с. 35-36). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2023 №342914442 на земельну ділянку з кадастровим номером 3520585000:51:000:0489 площею 0,5488 га 09.09.2021 зареєстровано речове право оренди земельної ділянки за [PERSON] (орендодавець Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області), номер запису про інше речове право: 45668286 (а.с.37). Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обгрунтовуючи порушення інтересів держави та підстав представництва, при зверненні за позовом в інтересах держави про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та припинення речового права на земельну ділянку, позивач посилався на те, що прокурор у даному випадку є єдиним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо захисту інтересів у правовідносинах, пов`язаних з протиправним розпорядженням земельними ділянками, належними територіальній громаді. Згідно із пунктом 3 статті 131-1\~Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області є відповідачем у справі. Звертаючись до суду із вказаним позовом й оскаржуючи, крім іншого, рішення Олександрівської селищної ради, на підставі якого [PERSON] набула в оренду спірну земельну ділянку, прокурор самостійно обґрунтував необхідність захисту інтересів держави щодо цієї земельної ділянки та згідно зі статтею 56\~ЦПК України набув статусу позивача. Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження№ 14-317цс19), та у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі № 330/1621/16-ц (провадження № 61-13633св20) та від 09 лютого 2023 року у справі № 483/2263/19 (провадження № 61-13973св21). Не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача у відзиві на позов про те, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом, як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Судувід 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Інакше кажучи, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює (пункт 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18). Право органу Держгеокадастру та його посадових осіб на звернення до суду з позовом до органу місцевого самоврядування та фізичних осіб про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та припинення речового права з огляду на неправомірність таких дій, законодавством не передбачено. До схожих висновків щодо тлумачення норм законодавства дійшов Верховний Суд у постановах від 01 грудня 2022 року у справі № 340/6113/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 308/8113/20. У відзиві представник відповідача Олександрівської селищної ради посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 року зробила висновок про те, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. При цьому Велика Палата Верховного Суду не погодилась із доводами прокурора про те, що органи Держгеокадастру не наділені правом звернення до суду з відповідними позовними вимогами. Однак, позов у справі, що є предметом розгляду поданий в межах спору про право користування земельною ділянкою, у якому Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області є учасником цивільних відносин та стороною спору. Територіальна громада здійснює свої цивільні права та обов`язки через орган місцевого самоврядування в межах його компетенції, встановленої законом, - селищну раду, замість якої й діє прокурор, а не в межах відносин, зазначених у статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Таким чином, вищевказані правові висновки сформульовано Верховним Судом за інших встановлених фактичних обставин, які не є подібними до обставин цієї справи, тому посилання у відзиві них не заслуговують на увагу. Зазначене узгоджується з висновоком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (провадження № 12-37гс21). Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення селищної ради в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 3520585000:51:000:0490 та передачі її в оренду [PERSON] , суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Згідно абз. 1 ч.1 ст. 36 ЗК України, громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України (з відповідними змінами), площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч. 1, 12 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно з п. 15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як встановлено, в ході розгляду справи, на момент звернення [PERSON] із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх в оренду (09.03.2021), діяла норми ст. 36 Земельного кодексу України у редакції, яка не передбачала обмеження розміру земельної ділянки. Між тим, на момент ухвалення Олександрівською селищною радою рішення щодо затвердження проекту землеустрою, Законом № 1423-IX від 28.04.2021 року, який набрав чинності 27.05.2021 року, були внесені зміни до ст. 36 Закону України, якими передбачено, що площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Однак, стаття 36 ЗК України не встановлює жодних обмежень щодо кількості земельних ділянок, що можуть надаватися в оренду, а положення абз.1 ч.1, ч.2 та ч.3 ст.36, ч.1 ст. 124 ЗК України вказують на множинність земельних ділянок. Частиною 4 ст.116 ЗК України передбачені обмеження передачі земельних ділянок у власність громадян, а саме, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Проте, дана вимога не поширюється на передачу земельних ділянок в оренду, з приводу чого також надано пояснення в листі комітету з питань аграрної та земельної політики Верховної ради України (а.с.63). Таким чином, суд не вбачає порушень вимог ч.1 ст.36 ЗК України при винесенні рішення Олександрівською селищною радою №781 від 31.05.2021 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 3520585000:51:000:0490 та передачі її в оренду [PERSON] . А тому, вимоги позивача в частині визнання недійсним рішення Олександрівської селищної ради не підлягають задоволенню. Також, оскільки, наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов`язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній чи комунальній власності, враховуючи, що рішення про передачу земельної ділянки в оренду [PERSON] є законним, то, відповідно, і договір оренди землі, в силу вимог ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, не може бути визнаний не дійсним. Щодо припинення іншого речового права (права оренди), враховуючи зазначене, а також те, що дана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed