Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 квітня 2023 року [PERSON] припаркувала належний їй на праві приватної власності транспортний засіб «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] на пл. Контрактова, 4 в м. Києві. Через деякий час вона повернулась до місця, де припаркувала автомобіль, проте, його та не виявила. Згодом дізналась, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Евакуацію автомобіля проводило ТОВ\~«Укртрансконтракт». Автомобіль було доставлено на стоянку за адресою: м. Київ, вул.\~Набережно-Лугова, 4, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.04.2023 року. Прибувши на вказану адресу, під час візуального огляду автомобіля, [PERSON] виявила, що пошкоджено лакофарбове покриття лівої частини заднього бамперу. Транспортний засіб для його доставлення на спеціальний майданчик прийняло ТОВ «Укртрансконтракт», водій [PERSON] . В той же день, а саме 17.04.2023 року нею були сплачені грошові кошти на загальну суму 1\~929. 40 грн., з яких: 374,00 грн. штраф за порушення правил дорожнього руху та 34,33 грн. комісія; 1397,00 грн. за евакуацію автомобіля та 127,00 грн. комісії; 144,00 грн. за збереження автомобіля на спеціальному майданчику протягом 1 діб та 14,40 грн. комісія, що підтверджується квитанцією, було викликано поліцію для фіксування обставин та забрано автомобіль зі спеціального майданчику. Вартість ремонту зазначеного вище пошкодженого автомобіля складає 10\~746,00 грн. Через неправомірні дії відповідача, їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Зважаючи на викладене, просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансконтракт» матеріальну шкоду в розмірі 10\~746,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечень щодо такого розгляду до суду не надходило. Ухвала про відкриття, копія позовної заяви з додатками була направлена на адресу відповідачу ТОВ «Укртрансконтракт»: 08131, Київська обл., Бучанський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Кошова, 122, н/п 57/6, яку вони отримали 16 серпня 2023 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. На час розгляду справи письмовий відзив суду не подав, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило від відповідача. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 17 квітня 2023 року [PERSON] припаркувала належний їй на праві приватної власності транспортний засіб «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] на пл. Контрактова, 4 в м. Києві. Через деякий час вона повернулась до місця, де припаркувала автомобіль, проте, його та не виявила. Згодом дізналась, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Евакуацію автомобіля проводило ТОВ «Укртрансконтракт». Автомобіль було доставлено на стоянку за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.04.2023 року. Прибувши на вказану адресу, під час візуального огляду автомобіля, [PERSON] виявила, що пошкоджено лакофарбове покриття лівої частини заднього бамперу. У зв`язку з чим, вона звернулась до поліції, яка зафіксувала вказані обставини та зареєструвала моє повідомлення, що підтверджується листом Подільського управління поліції від 19.04.2023 р. ЄО №10398/125/53/05-2023 року. В акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.04.2023 року, головний інспектор з паркування ДТІ виконавчого органу КМР (КМДА) Серяк Є. М. вказав відомості про те, що задня частина транспортного засобу, а саме бампер має пошкодження. Під час тимчасового затримання транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] 17.04.2023 року [PERSON] провів фото фіксацію з якої вбачається, що автомобіль не має видимих пошкоджень, що підтверджується інформацією з Доказової бази по адміністративному правопорушенню. Транспортний засіб для його доставлення на спеціальний майданчик прийняло ТОВ «Укртрансконтракт», водій [PERSON] . В той же день, а саме 17.04.2023 року [PERSON] були сплачені грошові кошти на загальну суму 1 929. 40 грн., з яких: 374,00 грн. штраф за порушення правил дорожнього руху та 34,33 грн. комісія; 1397,00 грн. за евакуацію автомобіля та 127,00 грн. комісії; 144,00 грн. за збереження автомобіля на спеціальному майданчику протягом 1 діб та 14,40 грн. комісія, що підтверджується квитанцією №224702942 від 17.04.2023 р., було викликано поліцію для фіксування обставин та забрано автомобіль зі спеціального майданчику. Для проведення оцінки вартості ремонту виявлених на автомобілі пошкоджень [PERSON] звернулась до ТОВ «Автосаміт ЛТД». Згідно рахунком-фактурою від 20.04.2023 р. №\~2023006921 вартість ремонту зазначеного вище пошкодженого автомобіля складає 10\~746,00 грн. Відповідно п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990 (далі - Порядок), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту, а також зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); створення перешкод водіям транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), у зупинці або стоянці), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з п. 3 Порядку доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Пунктом 5 визначено, що після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих (крім випадку фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису). Пунктами 13, 14 Порядку визначено, що у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності зазначеного суб`єкта господарювання. Спори, пов`язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу під час його транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв`язуються в установленому законодавством порядку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 1166 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ТОВ «Укртрансконтракт» на користь позивача 10\~746,00 грн. в якості відшкодування майнової шкоди. Відповідач жодного доказу на спростування такого розміру шкоди не подав, не заявив клопотання про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Позивач також заявила вимогу про стягнення моральної шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач вказав, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, їх була завдана моральна шкода, яка полягала у вимушених змінах у житті і виробничих стосунках, вона була вимушена витрачати час на здійснення відновлення пошкодженого транспортного засобу та відновлення порушеного права в судовому порядку. Вказала, що відстань від місця її проживання до місця роботи становить більше як 24 кілометри. На час ремонту вона була позбавлена засобу пересування, що порушило звичний ритм її життя, призвело до незручностей у повсякденному житті, додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусилля для організації свого життя. За таких обставин, враховуючи принципи розумності, справедливості, пропорційності завданої шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. У статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем по справі, а саме 1\~073,60 грн. судового збору за пред`явлення позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: partial