Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

08.12.2023 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису № 10 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. Позов мотивовано тим, що з 2004 року до 31.05.2016 р. позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. З початку 2015 року вони припинили шлюбні відносини. 31.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. [INFO] відповідач народила дитину. У жовтні 2023 року [PERSON] дізнався від відповідача, що батьком її доньки [PERSON] було записано позивача, оскільки в силу ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України з моменту розірвання шлюбу між сторонами не пройшло 10 місяців. Справу передано судді-доповідачу 08.12.2023 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 р. позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. 25.12.2023 р. недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.12.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення підготовчого судового засідання призначено на 22.01.2024 р. У судовому засіданні 22.01.2024 р. позивач зазначив, що на момент розірвання шлюбу відповідач була вагітна від іншого чоловіка та він про це знав. Батьком дитини його було записано автоматично згідно положень Сімейного кодексу України. До цього часу його це питання не турбувало, але наразі від нього почали вимагатися певні дії та інформація по відношенню до дитини, пов`язана з тим, що дитина пішла до школи. Він у цьому не зацікавлений. Представник позивача підтримала доводи позивача. У судовому засіданні 22.01.2024 р. відповідач беззастережно визнала позов. Зазначила, що шлюб із позивачем було розірвано 31.05.2016 р., а фактичні шлюбні відносини були припинені ще раніше. 16.11.2016 р. відповідач народила дитину від іншого чоловіка, тому не вбачає підстав заперечувати проти задоволення позовних вимог. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні позивач та відповідач визнали, що перебували у шлюбі, який 31.05.2016 р. був розірваний, а [INFO] у відповідача народилася донька, батьком якої був записаний позивач, але фактично ним не є. На виконання ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд не досліджує вказані обставини. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. п. 2.13.1 п. 2.13 Р. ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно постанови Пленуму ВС України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому наявні законні підстави для ухвалення рішення про прийняття визнання позову і задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов у повному обсязі, 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50% судового збору за клопотанням позивача слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved