Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник АТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом, де просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 67356 грн. 35 коп. за кредитним договором без номеру від 30.11.2011 та вирішити питання про стягнення судових витрат. В обгрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала заяву без номера від 30.11.2011. При підписанні анкети-заяви вона, як позичальник, підтвердила, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які були викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. Заявою позичальника підтверджується, що вона повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. Банк виконав взяті на себе зобовязання у повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами у межах ліміту. Після оформлення договірних відносин [PERSON] користувалася кредитними коштами, що вбачається із виписки по її рахунку, проте своїх зобовязань за договором не виконала та станом на дату її смерті, 01.08.2017, її заборгованість становила 67356 грн. 57 коп., яка складається з 2564,57 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита, 422,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 64368,95 грн. заборгованості за нарахованою пенею. 19.08.2020 позивачем була направлена претензія до Пятихатської державної нотаріальної контори, яка переслана до Градизької державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, у відповідь на яку банк був повідомлений, що спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] 21.07.2021 до спадкоємців [PERSON] банком направлено лист-претензію, проте жодних дій на погашення боргу вчинено не було. Вважає, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , повинен задорвольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадок. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, де він позовні вимоги АТ КБ Приватбанк не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки банк повинен був предявити свої вимого до нього, як спадкоємця померлої сестри [PERSON] , протягом шести місяців з дня, коли дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. Враховуючи, що постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 27.02.2019 була задоволена його апеляційна скарга та заочне рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2018, яким стягнуто борг із померлої, скасоване, вважає, що шестимісячний строк закінчився у квітні 2019. Вказав, що у разі, якщо кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Оскільки він, [PERSON] , 25.04.2019 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, то остаточний термін предявлення банком вимоги закінчився у квітні 2020 року. Представником позивача подано до суду клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву з посиланням на те, що до відзиву не додано документів, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Також представник позивача просив не брати до уваги докази, подані відповідачем 25.11.2022, з підстав недоведення надіслання їх позивачу. Судом у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання , оскільки твердження представника банку спростовується доданою до відзиву квитанцією від 14.09.2022 та доданим до клопотання про долучення доказів, що подавалося у строк для надання заперечень, фіскальним чеком від 25.11.2022. Також АТ КБ Приватбанк надіслано відповідь на відзив, де представник позивача вказав, що згідно з наданого відповідачем знімку з екрану із Банківського комплексу Єдина клієнтська База вбачається, що 23.01.2019 у Банку був доданий документ, а саме копія документу про смерть позичальника. Проте банк дізвався про видачу 25.04.2019 відповідачу свідоцтва про право на спадщину лише 29.09.2020 з відповіді нотаріуса на претензію кредитора, тому ним не пропущено строк звернення до суду. Також вказав, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З довідки про видачу кредитних карт вбачається, що строк випущеної картки до останнього дня 09.2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача31.07.2022, тобто до спливу строку позовної давності. В ході судового розгляду АТ КБ Приватбанк подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, де банк вказав, що здійснено перерахунок заборгованості по кредитному договору і просив стягнути з відповідача повну заборгованість [PERSON] перед банком за договором від 30.11.2011 у сумі 4269,68 грн., що складається з 2564,57 грн. заборгованості за тілом кредиту, 422,83 грн. заборгованості за відсотками та 1282,28 заборгованості з комісії. До вказаної заяви будь-яких розрахунків не додав. Оскільки в силу п.2 ч.1 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; а АТ КБ «Приватбанк» подав вказану заяву з порушенням цього строку (більш, ніж через рік після початку слухання справи), суд залишив вказану заяву без розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У ході розгляду справи представник позивача змінився та надалі в судове засідання не з`являвся, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Козлова Т.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів, викладених у відзиві. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, що підтверджено письмовими доказами, та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання останньою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», де вона зазначила кредитний ліміт у розмірі 6000 грн. за платіжною картою універсальна (відмічено позначенням). Процентна ставка у заяві не зазначена. Згідно долученого банком витягу з Умов та правил надання банківських послуг від 06.03.2010 та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна банк має 4 види кредитних карток «універсальна» із різними умовами кредитування, в тому числі відсотковими ставками та пенею. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» без дати про отримані картки вбачається, що [PERSON] надано дві кредитні картки : картка «універсальна» (без вказівки, яка саме) та «універсальна mini» (вид картки взагалі відсутній у тарифах). Отже, визначити чи вірно застосовувався тариф до договору, укладеного з [PERSON] , у частині нарахування розміру відсотків та пені суд не в змозі. Відповідно до вищевказаного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, що вбачається з наданої виписки по договору. З довідки без дати та номеру про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток, оформлених на [PERSON] , вбачається, що кредитний ліміт у день укладення договору становив 300 грн. та 1600 грн., а 05.12.2011 збільшений до 2100 грн. З довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що термін дії кредитних карток, виданих [PERSON] - до 09.2015 року. Суд також зазначає, що після закінчення строку дії кредитних карток, що видавалися [PERSON] , у трирічний строк ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення кредитної заборгованості за договором від 30.11.2011 та заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 позовні вимоги банку задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 108950,10 грн. боргу, з яких : 2564,57грн. заборгованість по тілу кредиту, 95536, 24 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 5185 грн. борг за пенею та комісією та штрафи у сумі 500 грн. і 5164,29 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2019 заочне рішення скасовано, провадження у справі закрито, оскільки норми ЦПК України не передбачають відкриття провадження у справі стосовно померлої особи. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . Згідно з твердженнями позивача у позові на дату смерті зобов`язання за договором [PERSON] виконані не були та заборгованість становила 67356 грн. 57 коп. і складалася з 2564,57 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита, 422,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 64368,95 грн. заборгованості за нарахованою пенею. Згідно із наданого суду станом на 31.01.2019 розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 30.11.2011 на дату смерті становила 77069 грн. 62 коп та складалася з 2564,57 грн. залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4930,78 грн. нарахованих відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом, 64989,27 грн. загального залишку заборгованості за відсотками та 4585 грн. заборгованості за пенею накопичувальним підсумком. Тобто, розрахунки боргу у частині розміру відсотків та пені, проведені у різний період станом на одну і ту ж дату є різними. Правильність розрахунків заборгованості не визнається стороною відповідача. Так, представником [PERSON] у суді вказувалося на наявність суттєвих розбіжностей у розрахунках, проведених станом на різні дати, що долучені до справи, а також розрахунку, вказаному у рішенні П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за цим же кредитним договором, яке скасоване за апеляційною скаргою [PERSON] із закриттям провадження у справі, оскільки на час пред`явлення позову [PERSON] не мала процесуальної правосуб`єктності. Представнику позивача судом вказувалося на наявність розбіжностей у поданих розрахунках та пропонувалося їх усунути шляхом надання уточненого розрахунку, що відповідав би умовам договору, проте цим правом позивач не скористався. Згідно виписки за період з 30.11.2011 по 12.05.2022 за договором без номеру з [PERSON] з 30.11.2011 по 31.07.2017 (до дати смерті) отримала від банку 1903,45 грн. (без врахування суми комісії), з яких готівкою - 1830 грн., розрахувалася карткою за купівлю товару - 73,45 грн. За вказаний період відбулося одне автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки [NUMBER] на суму 145 грн. Суд вважає, що позивачем не доведено суми боргу за тілом кредиту у розмірі 2564,57 грн., оскільки фактично отримана [PERSON] сума, як вбачається з виписки, становить 1903 грн.45 коп., а фактично повернута 145 грн., тобто заборгованість за тілом кредиту на дату смерті [PERSON] становить 1758,45 грн. З виписки також вбачається, що позичальниці до дня її смерті були нараховані суми комісії за випуск картки та щомісячна комісія за обслуговування картки, страхова премія, % за користування кредитним лімітом, % за овердрафт, % за прострочений кредит, % на залишок, штраф за прострочку, та, починаючи з 30.04.2016 - пеня у загальній сімі 1600 грн. З яких саме відсоткових ставок та розміру пені виходив позивач матеріали справи, в тому числі позовна заява і відповідь на відзив, відомостей не містять. Отже позивачем не доведено правильність нарахування процентів та пені, оскільки відсутні докази укладення договору саме на умовах відшкодування такого виду і розміру відсотків та пені. Крім того, вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування (строк дії картки минув 09.2015) не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця в межах спадкового майна; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із наданим АТ КБ «Приватбанк» суду розрахунку заборгованості станом на 31.01.2019 (а.с.11) про смерть клієнта [PERSON] банку стало відомо 23.01.2019, що не заперечується у відзиві та у судовому засіданні представником позивача. Відсутність чи наявність у кредитній справі копії свідоцтва про смерть [PERSON] станом на час отримання відомостей про її смерть, як на це у суді вказував представник АТ КБ «Приватбанк», не впливає на строки звернення з вимогами до спадкоємця. Письмовими доказами також підтверджено, що позивачем, згідно вихідної дати 20.07.2020 була направлена претензія кредитора до Пятихатської державної нотаріальної контори. Листом від 04.09.2020, отриманим позивачем 08.09.2020, Пятихатська державна нотаріальна контора повідомила банк про переадресацію претензії до Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області у звязку з відкриттям там спадкової справи. Згідно штампу 29.09.2020 АТ КБ Приватбанк отримано відповідь з Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області, в якій ноконтора довела до відома банку, що після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа № 263/2017, спадщину в установлений строк прийняв брат померлої [PERSON] , якому 25.04.2019 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Згідно вихідної дати 21.07.2021 банком був направлений на адресу [PERSON] лист-претензія, підтвердження його надсилання адресату матеріали справи не містять. Згідно із ч.2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] і до 03.11.2018, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідачем у суді не доведено, що на час дії вказаної норми закону позивач знав чи міг дізнатися про відкриття спадщини після померлої [PERSON] (про відкриття спадщини АТ КБ «Приватбанк», як встановлено у суді, дізнався 23.01.2019), тому суд вважає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає ст. 1281 ЦК України у редакції закону від 03.07.2018. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018, що набрали законної сили 04.11.2018) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. АТ КБ «Приватбанк» 20.07.2020 була направлена претензія кредитора до Пятихатської державної нотаріальної контори, тобто банк опосередковано через нотаріальну контору пред`явив вимоги до спадкоємців. При цьому письмовими доказами підтверджується, що про прийняття спадщини [PERSON] позивач знав станом на 25.06.2020, оскільки саме цього дня перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти за виконавчим листом у справі № 190/297/18 (а.с.142). Суду не доведено, що АТ КБ «Приватбанк» знав раніше про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Витребуваними за клопотанням представника відповідача доказами із П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області, що є у матеріалах цивільної справи № 190/297/18, не підтверджується факт обізнаності АТ КБ «Приватбанк» з прийняттям спадщини [PERSON] чи отриманням ним свідоцтва про право на спадщину до зазначеної дати. Отже, кредитор у встановлений законом строк звернувся з вимогами до спадкоємця (опосередковано шляхом направлення вимоги до нот контори), тому суд вважає, що строк пред`явлення вимоги, як і строк позовної давності не сплив, так як банк звернувся до суду 04.08.2022. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки вартість одержаного у спадщину [PERSON] майна є очевидно більшою вимог кредитора, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі доведеної суми заборгованості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 64 грн. 75 коп. (67356 грн. 35 коп./100 = 1758 грн. 65 коп./х, х=2,61 %; 2481 грн./100=х/2,61, х = 64 грн. 75 коп.)

Outcome: partial