Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

В провадженні суду відповідно до ухвали судді Пархоменко І. О., постановленої 13.10.2017 року, знаходиться цивільна справа з єдиним унікальним № 631/855/17 за позовом [PERSON] до КЗОЗ «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» «Про стягнення заборгованості із заробітної плати, її індексації та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди», який було зареєстровано за вхідним № 2726/17-вх від 12.10.2017 року (т. 1 а. с. 1, 2, 47). На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 01.04.1989 року згідно з трудовою книжкою (серії [NUMBER] ) його прийнято на роботу до Нововодолазької ЦРЛ на посаду лікаря-стоматолога-протезиста. 01.12.2001 року посада лікаря-стоматолога-протезиста була змінена на лікаря-стоматолога-ортопеда зубопротезної лабораторії. 01.11.2012 року його переведено лікарем-стоматологом-ортопедом зубопротезної лабораторії на 0,75 ставки. 16.05.2012 року Нововодолазька центральна районна лікарня перейменованана Комунальний заклад охорони здоров`я «Нововодолазька центральна районна лікарня». 29.05.2017 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме: за скороченням штату та чисельності працівників «КЗОЗ Нововодолазька ЦРЛ»,- відповідно до наказу № 87 від 28.03.2017 року [PERSON] - лікаря-стоматолога-ортопеда зубопротезної лабораторії поліклінічного відділення КЗОЗ «Нововодолазької ЦРЛ» звільнено. З аналізу банківської виписки, виданої 26.05.2017 року за № E036-8LD9-GKDP-3LNC у період з січня 2012 року по травень 2017 року відповідачем не виплачено у повному обсязі «тіло» заробітної плати й заборгованість складає 9324,48 гривень. Окрім того, за березень та квітень 2017 року з відповідача підлягає стягненню доплата до розміру мінімальної заробітної плати в сумі 1884,20 гривень. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.Таким чином, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачеві складає 10664,30 гривень. Відповідно до частини 5 статті 95 Кодексу законів про працю України і статті 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації. Останній раз заробітна плата державних службовців підвищувалася в лютому 2008 року відповідно до Постанови № 34. Для тих державних службовців, для яких лютий місяць 2008 року є базовим місяцем, заробітна плата за січень 2012 року індексується на 50,2%.З урахуванням вищевикладеного, а також даних Держкомстату України за спірний період, загальний розмір суми індексації, що не виплачена позивачу, складає 41279,46 гривень. Крім того, з довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), вбачається, що відповідач не нараховував в окремі місяці та не сплатив податки та обов`язкові платежі з доходів фізичних осіб. Несвоєчасна виплата заробітної плати, звільнення з роботи - суттєво порушило життєві зв`язки, змусило докладати додаткових зусиль для організації його життя, призвело до моральних страждань, нервових переживань. Просив стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати 10248,55 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, доплату до мінімального розміру мінімальної заробітної плати 1884,20 гривень за період з 01.03.2017 року по 30.04.2017 року, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 10664,30 гривень, розмір суми індексації невиплаченої заробітної плати у сумі 41279,46 гривень, моральну шкоду у сумі 5000 гривень, а також судові витрати покласти на відповідача (т. 1 а. с. 2 - 12). 05.02.2018 року за вхідним № 639/18-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області від головного лікаря КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» Яковенка О. М. надійшли заперечення на позовну заяву з додатками, в якому головний лікар зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи заперечення тим, що вимоги позивача не відповідають дійсності стану справи, адже позивач в позовній заяві не зазначив, що він працює в КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» в госпрозрахунковому відділі стоматологічного відділення, зубопротезної лабораторії. Згідно статті 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Тому оплата праці [PERSON] здійснювалась пропорційно виконаній роботі, докази (власноруч написані «Відомості про роботу стоматологів протезистів). Згідно норм УОП 126 одиниць на місяць на повну ставку, позивач який працював на 0,75 ставки лікаря протезиста, повинен був здавати мінімальну норму УОП 94.5 одиниці на місяць, з наданих фактичних виконань за рік, можна побачити, що позивач не виконував місячну норму УОП. З фактично наданих даних і формувалась заробітна плата лікаря. Згідно статті 21 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Позивач в заяві наполягає на індексації заробітної плати згідно з постановою 2008 року за № 34 для державних службовців. Відповідно до кваліфікації посад, лікар стоматолог - протезист не є державним службовцем, і тому розрахунки наведені в позовній заяві не відповідають дійсності, крім того за 2016 - 217 роки індексації не було на підприємстві. Листом Мінсоцполітики № 52/10/136-6 від 15.032.2016 року зафіксовано обнуління індексації. Щодо моральної шкоди, то з огляду на поведінку [PERSON] у період виконання ним службових обов`язків, то не він, а КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» повинна отримати моральну шкоду за неодноразові догани на роботу лікаря, невиконання наказів, рекомендацій щодо поліпшення роботи від головного лікаря, голови Державної адміністрації, не ведення лікарняних листів (порушення було зафіксовано начальником районного відділу охорони здоров`я [PERSON] ), скарги на невиконану роботу від пацієнтів, що давало можливість звільнити лікаря за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Адміністрація КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» та головний лікар, будучи розсудливими і щоб не зіпсувати репутацію лікаря стоматолога [PERSON] оформила звільнення згідно з повною правовою процедурою, передбаченою пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (т. 1 а. с. 69 - 70). 01.03.2018 року за вхідним № 960/18-вх до суду позивачем подано відповідь на заперечення, з яких вбачається, що відповідно до статті 4 Закону «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Посилання на цю статтю та зазначення про пропорційність зарплати виконаній ним роботі, є некоректним та неправомірним, оскільки у ній мова йде лише про джерело коштів підприємства як «керівництво до дії» для бухгалтера, а не для виконавця-лікаря, а також не йде мова і про пропорційність до виконаної позивачем роботи. Якщо керівник не в змозі забезпечити навантаження лікарів, то мав провести скорочення штатів, не очікуючи 5 років. Більше того, згідно з частиною 2 статті 14 Закону України «Про оплату праці», норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців. Однак, відповідачем не надано доказів того, що КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» є госпрозрахунковим підприємством та мало право виплачувати заробітну платню, нижче законодавчо встановленого мінімуму. Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення). Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до частини 5 статті 95 Кодексу законів про працю України і статті 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Розрахунок у позовній заяві здійснювався на підставі Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.У колективному договорі (пункт 4.22) також йде посилання на індексацію згідно з цією постановою.Базовий місяць для нарахування (місяць підвищення ставки/окладу) взятий у Постанові № 34. Останній раз заробітна плата державних службовців підвищувалася в лютому 2008 року відповідно до неї. Для тих державних службовців, для яких лютий місяць 2008 року є базовим місяцем, заробітна плата за січень 2012 року індексується на 50,2%. Нарахування заробітної плати згідно з пунктом 4.3 та 4.4 проводиться відповідно до Постанови № 308/519 від 05.10.2005 року за Єдиною тарифною сіткою розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, яка затверджується Постановою Кабміна від 30.08.2002 року № 1298, зміни до ЄТС стосовно періоду 2008 - 2017 роки внесені Постановою Кабміна від 06.02.2008 року № 34, тому вважають правомірним посилання на цю постанову. В листі Мінсоцполітики № 52/10/136-16, на який посилається відповідач, не зазначено жодного слова про обнуління, а говориться про необхідність підвищення заробітної плати у грудні 2015 року, яке має бути здійснено з урахуванням всіх складових заробітної плати, тобто не тільки з урахуванням підвищення тарифних ставок (окладів), а також з урахуванням доплат надбавок та премій.Разом з тим, лист Мінсоцполітики не є законом та нормативно - правовим актом, а тому носить виключно рекомендований характер та не є обов`язковим до застосування.Що стосується тверджень відповідача про якісь скарги та інше «брудне ганчір`я», то у відповідача була можливість вирішити ці питання шляхом притягнення до дисциплінарної відповідальності, та й, навряд чи, у такому разі позивач був би призначений на керівну посаду, яку обіймав протягом тривалого часу, та був би звільнений за скороченням штату, а не заневідповідність тощо. Більше того, це не є предметом розгляду цієї справи та не може бути контраргументом у вирішенні питання про відшкодування завданої шкоди, несвоєчасною та не в повному обсязі виплатою заробітної плати.Несвоєчасні виплати заробітної плати суттєво порушило життєві зв`язки позивача, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, нервових переживань, все це спричинило моральні страждання. Це є необхідним і достатнім відшкодуванням, розмір якого відповідає принципу розумності та справедливості, адже він просить стягнути лише 5000 гривень відшкодування моральної шкоди (із розрахунку 1000 гривень за кожен рік порушення) з відповідача на його користь, що відповідає обсягу спричиненої шкоди та характеру його душевних страждань, що узгоджується правовими позиціями, а саме постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року № 4 (із наступними змінами і доповненнями), в якій зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.Стаття 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, завданої працівнику.Пленум Верховного Суду України у вищезгаданій постанові зазначив, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити (т. 1 а. с. 100 - 103). 13.03.2018 року за вхідним № 1070/18-вх головним лікарем КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» Яковенком О. М. подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів (т. 1 а. с. 112, 113 - 116). 23.04.2018 року за вхідним № 1880/18-вх від головного лікаря КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» Яковенка О. М надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: довідки про суму компенсації, довідки про суми нарахованої заробітної плати, довідки про суми обрахованої індексації заробітної плати (т. 1, а. с. 133, 134 - 138). 18.06.2018 року за вхідним № 3038/18-вх представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] надійшли пояснення, з яких вбачається, що позивач не має заперечень щодо визначеної відповідачем заборгованості по заробітній платі в сумі 9324,48 гривень та щодо визначеної відповідачем доплати до мінімальної заробітної плати з березня 2017 року по 30 квітня 2017 року у сумі 1884,20 гривень. Але він не погоджується з тим, що відповідач не визнав несплачених ним 15% податку на доходи фізичних осіб та 3,6% ЄСВ у сумі 924,07 гривень. Крім того, він не погоджується на компенсацію, нараховану відповідачем за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 5785,27 гривень, оскільки в його довідці відсутнє посилання на коефіцієнт для розрахунку компенсації на несвоєчасну виплачену заробітну плату, у зв`язку з чим неможливо визначити правильність розрахунку відповідачем. Більше того, у цьому розрахунку компенсації з незрозумілих причин відсутній лютий, березень, квітень, травень 2012 року, хоча не виплата заробітної плати за цей період визнана відповідачем. З огляду на викладене, розрахунок проведено поверхово та допущено суттєві помилки. Щодо визначеної відповідачем суми індексації заробітної плати за період 2012 - 2017 роки у сумі 2779,68 гривень, то базовий місяць (період) для нарахування індексації, викладений - у довідці відповідача, викликає значні сумніви, оскільки не зрозумілою є його правова природа. Позивач брав базовий місяць (період) для нарахування індексації (місяць підвищення ставки/окладу) з Постанови № 34. Останній раз заробітна плата підвищувалася в лютому 2008 року відповідно до неї та Генеральної міжгалузевої Угоди. Для тих, у кого лютий місяць 2008 року є базовим місяцем, заробітна плата за січень 2012 року індексується на 50,2%. Контраргументів на такий порядок розрахунку не надано відповідачем. Несвоєчасні виплати заробітної плати суттєво порушили життєві зв`язки позивача, змусили докладати додаткових зусиль для організації свого життя, нервових переживань, все це спричинило моральні страждання. Це є необхідним і достатнім відшкодуванням, розмір якого відповідає принципу розумності та справедливості, адже він просить стягнути лише 5000 гривень відшкодування моральної шкоди (із розрахунку 1000 гривень за кожен рік порушення) з відповідача на користь позивача, що відповідає обсягу спричиненої шкоди та характеру душевних страждань позивача, що узгоджується з правовими позиціями, а саме постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування, моральної шкоди (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року № 4 (із наступними змінами і доповненнями), в якій зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Стаття 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди завданої працівнику. Пленум Верховного Суду України у вищезгаданій постанові зазначив, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (т. 1 а. с. 143 - 145). Аналогічні пояснення були подані позивачем 10.09.2018 року за вхідним № 4486/18-вх (т. 1, а. с. 159 - 161). Розпорядженням керівника апарату суду Столяренка С. В. № 606 від 23.08.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи. Однак 23.08.2018 року не вдалося розподілити справу між суддями, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів (т. 1 а. с. 157, 158). Розпорядженням керівника апарату суду Столяренка С. В. № 1073 від 20.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно з відповідним протоколом, обліково-статистичною карткою справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, справу передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (т. 1 а. с. 162, 163). Ухвалою, постановлено Нововодолазьким районним судом Харківської області 25.09.2018 року, справу з єдиним унікальним № 631/855/17 за позовом [PERSON] до КЗОЗ «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» «Про стягнення заборгованості із заробітної плати, її індексації та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди», прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а. с. 164 - 168). 28.12.2018 року підготовче провадження у цій справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а. с. 183 - 184). 28.01.2019 року за вхідним № 566/19-вх представником відповідача за ордером Жорником В. І. подані письмові докази у справі у зв`язку із перетворенням відповідача КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДЛАЗЬКОЇ РАОЙННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ на КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НОВОВДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВДОЛАЗЬКОЇ РАОЙННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (т. 1 а. с. 189 - 190, 191 - 193,194, 195, 196 - 203). 21.03.2019 року за вхідним № 2111/19-вх головний лікар Яковенко О. М. як представник відповідача за самопредставництвом надав клопотання про залучення до участі у справі їх правонаступника, а саме: КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВДОЛАЗЬКОЇ РАОЙННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- яке задоволено та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.04.2019 року до участі у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/855/17 за позовом [PERSON] до КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» «Про стягнення заборгованості із заробітної плати, її індексації та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди» залучено правонаступника відповідача КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ - КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (т. 1 а. с. 218 - 219, 220 - 227, 232 - 234, 238 - 242). 31.05.2019 року за вхідним № 3799/19-вх до суду від представника відповідача КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ за довіреністю - Фоменко Н. Ю. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти позову вони заперечують частково, а саме із сумою нарахованої заробітної плати згідно наданих нарядів, але невиплаченої в зв`язку з недостатніми надходженнями коштів за надані медичні послуги з ортопедичної стоматології на рахунок спеціального фонду КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» в розмірі 9324,48 гривень згодні, однак не згодні із сумою моральної шкоди, із сумами нарахованими позивачем щодо суми індексації невиплаченої позивачу заробітної плати, суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати так як вважають їх необґрунтованими, невірно розрахованими у зв`язку із наступним. По-перше: вважають, що вимоги позивача не відповідають дійсному стану справи, так як позивач в своїй позовній заяві не зазначив, що він працював в зубопротезній лабораторії як складової поліклінічного відділення КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» (у відповідності до положення про зубопротезну лабораторію КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ»), що перебувала на госпрозрахунковій основі та створена з метою залучення у користування стоматологічного обладнання та отримання прибутку від діяльності. У відповідності до статті 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Тому оплата праці [PERSON] здійснювалась пропорційно виконаній роботі (власноруч написані «Відомості про роботу стоматологів-ортопедів). Згідно з норми УОП 126 одиниць на місяць на повну ставку, позивач який працював на 0,75 ставки лікаря ортопеда, повинен був здавати мінімальну норму УОП 94,5 одиниць на місяць. Із наданих фактичних виконань за рік, можна побачити, що позивач не виконував місячну норму УОП. З фактичних даних і формувалась заробітна плата лікаря. Згідно із статтею 21 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. У зв`язку із чим нарахування індексації здійснюється зовсім по іншій формулі, ніж рахував позивач, а саме: сума індексації визначається шляхом множення доходу (зарплати) на коефіцієнт індексації і ділення на 100. Це визначено пунктом 4 Порядку Проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу, тобто тривалість робочого часу за місяць множимо на фактично відпрацьований час. На підставі чого,

Outcome: partial