Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 03.08.2018 року, Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернівецької області. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Зазначила, що протягом останніх двох років шлюбні відносини поступово погіршувались. У відносинах відсутні порозуміння та повага. Вважає, що шлюб між ними є формальним. Враховуючи, що шлюбні відносини між ними фактично припинені просила суд розірвати шлюб між ними та залишити спільну дитину проживати разом з нею. В судове засідання позивачка не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03 серпня 2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис №1342, відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін на склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти шлюб, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги про залишення дитини проживати разом із матір`ю та залишення прізвища « [PERSON] », суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже предметом судового розгляду можуть бути права особи у разі їй порушення, невизнання або оспорювання. При цьому у позовній заяві не зазначено про наявність чи відсутність спору між сторонами, щодо місця проживання дитини, що має істотне значення для вирішення зазначеної позовної вимоги. Також відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачкою на наведено обставин та доказів, що дане право оспорюється та потребує захисту, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню. З відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: partial