Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON] є позивача рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Він не одружений, являється студентом II курсу денної форми навчання приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» Уманська філія. Навчання проводиться на контрактній основі, стипендію не отримує (довідка з навчального закладу додається). У зв`язку з вищезазначеним не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На сьогодні його мати офіційно працевлаштована та повністю його матеріально забезпечує. Проте, матеріальної допомоги, яку позивачу вона надає, не вистачає. Термін його навчання у ВНЗ «Європейський університет» Уманська філія складає 4 роки - з 01.09.2022 до 30.06.2026. Відповідач не надає будь - якої матеріальної допомоги, необхідної для позивача навчання, незважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. До досягнення ним повноліття з відповідача стягувались аліменти на його утримання (копія рішення Маньківського районного суду Черкаської області додається). Місце роботи відповідача йому на даний час невідоме. Відповідач на утриманні інших осіб не має. В добровільному порядку вони з відповідачем не досягли домовленості щодо сплати аліментів на його утримання, в зв`язку з чим він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду\~від 24.11.2023 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у процесуальний спосіб, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань не надходило, але його неявка за даних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів... Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Позивач - [PERSON] народився [INFO] і батьком є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.09.2005 (а.с.7). На підставі рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06.04.2016 р. до досягнення позивачем повноліття з відповідача стягувались аліменти на його утримання (а.с.10). Після досягнення позивачем 18 років, було припинено стягнення аліментів на його утримання з відповідача. Позивачем, на підтвердження того що він продовжує навчання у вищому навчальному закладі, надано довідку Уманської філії Європейського університету №23/23 від 21.09.2023 р., згідно якої вбачається, що позивач є студентом 2 курсу денної форми навчання юридичного факультету освітнього рівня:"Бакалавр" Європейського університету IV рівня акредитації (Ліцензія серія ВО №00228-022801 від 15.05.2017р.). Термін закінчення навчання 30.06.2026 р. (а.с.8). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи матеріали справи, а також встановлені обставини та факти (відсутність заперечень, клопотань та заяв відповідача повідомленого про розгляд справи у процесуальний спосіб), суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання, в зв"язку з чим позщов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved