Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

12.01.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 2014 року батько проживав в м. Фастів, однак періодично їздив до м. Макіївка. В березні 2020 року в черговий раз батько поїхав до м. Макіївка, мав на меті сплатити комунальні послуги, подивитись за своїм майно. Під час перебування в м. Макіївка, внаслідок інсульту [INFO] померла дружина батька (а її мати) [PERSON] . Після смерті дружини батько залишився проживати в м. Макіївка. Стан його здоров`я погіршився і він не мав можливості повернутись на проживання до м. Фастова. [INFO] батько помер. Свідоцтво про смерть було видано відповідним реєстраційним органом (так званої) ДНР. Проте зареєструвати смерть батька у встановленому законом порядку заявник не має можливості, оскільки для проведення державної реєстрації смерті, свідоцтво про смерть, видане на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження, не є підставою, а тому з метою захисту своїх прав вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Клопотань щодо розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.09.1962 року. Як вбачається з довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичних операцій від 23.01.2015 року № 3232000443 виданої Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради, [PERSON] постійно проживав [ADDRESS] і перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] . З поданої до суду заяви про встановлення факту смерті заявник зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , що було зафіксовано у свідоцтві про смерть яке було видане серії [NUMBER] виданого 11.01.2024 року Горняцьким відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції МЮ ДНР, відповідний актовий запис про смерть № 1627. При розгляді справи судом встановлено, що заявник має намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме для отримання належного свідоцтва про смерть, та настання наслідків, відповідно до законодавства України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Територія м. Макіївка увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Встановлення факту смерті батька має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved