Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2018 в розмірі 27491,61 грн. станом на 17.10.2023, яка складається з: 15690,47 грн. заборгованості за кредитом, 11801,14 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2018 [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг нею ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені клієнту, про що свідчить її підпис у Паспорті споживчого кредиту. АТ "А-Банк" свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачці кредит (встановивши кредитний ліміт) у відповідному розмірі. Натомість відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеним порушенням станом на 17.10.2023 вона має заборгованість у розмірі 27491,61 грн., яка складається з: 15690,47 грн. заборгованості за кредитом, 11801,14 грн. заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги. Банк неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці sms-повідомлень та дзвінків з вимогою сплатити заборгованість, що не дало результату. Відповідачка подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала та не заперечила щодо задоволення позову, у зв`язку з чим просила стягнути з неї 50% сплаченого судового збору. Окрім цього, враховуючи те, що в Україні йде війна, відсутність в неї стабільних заробітків, а також наявність на утриманні двох дітей, які є студентами, відповідно до положень ст. 267 ЦПК України просила розстрочити їй суму заборгованості на 12 місяців рівними платежами. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 05.01.2024 відповідачка подала до суду заяву про визнання позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 30.08.2018 встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ "Акцент-Банк" (далі - А-Банк) за отриманням банківських послуг. Вона погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] своїм підписом підтвердила, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування - отриманий (а.с. 9). У паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 30.08.2018, який підписаний [PERSON] , визначені основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання; ліміт кредиту - до 50000 грн.; строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надають споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця; пільгова процентна ставка - 0,000001%, базова процентна ставка - 3,9 %, річна 46,8 %; тип процентної ставки - фіксована (а.с. 10). Згідно з довідками за лімітами та за картами [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано картку із строком дії до травня 2022 року, встановлено кредитний ліміт у розмірі 5300,00 грн., який неодноразово збільшувався, востаннє, 17.01.2022 до розміру 15700,00 грн. (а.с. 18, 19). На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", розміщений на сайті банку (а.с. 20-27) та Тарифи за користування кредитною картою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с. 28). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. З виписки по картці клієнта [PERSON] та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.08.2018, станом на 17.10.2023 (а.с. 6-8, 11-17), встановлено, що остання користувалася кредитними коштами, погашала наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 27491,61 грн., з яких 15690,47 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11801,14 грн. заборгованості за процентами. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. В ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612\~ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 30.08.2018 виконав в повному обсязі надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт), відповідно до умов договору та умов, які визначені в Паспорті споживчого кредиту, з якими вона погодилася, що підтвердила своїм підписом. Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.10.2023 становить 27491,61 грн., з яких 15690,47 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11801,14 грн. заборгованості за процентами. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного з позивачем договору № б/н від 30.08.2018, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд дійшов висновку, що позов АТ «А-Банк» є обґрунтованим, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 27491,61 грн. Щодо прохання відповідачки розстрочити стягнення заборгованості на 12 місяців рівними платежами, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи положення ч. 1 ст. 267 ЦПК України, а також те, що в Україні триває війна, відсутність стабільного заробітку, а також наявність на утриманні двох дітей, які є студентами, на що вказує у заяві відповідачка як на підстави розстрочення виконання рішення, суд вважає за можливе розстрочити стягнуту суму боргу за кредитним договором на 11 місяців, при цьому перша сплата має становити 2491 (дві тисячі чотириста дев`яносто одна) гривня 61 копійка, а наступні по 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат: відповідно до вимог статей 141, 142\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що з державного бюджету підлягають поверненню 1342,00 грн., що дорівнює 50 % судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (2684,00 грн. х 50% = 1342,00 грн.). Інша частина понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн., відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 509, 526, 610, 612, 626, 628, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 142, 267 ЦПК України,

Outcome: approved