Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

24 липня 2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2023 року справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2023 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. 24 жовтня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Янко М.І. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечила щодо позовних вимог, зазначивши, що відповідач забезпечує сина матеріально, піклується про нього та бере участь у житті сина в тій мірі, як це дозволяє позивач. Крім того, вказала, що відповідач надіслав грошові кошти позивачу на утримання їхнього спільного сина з липня 2023 року по вересень 2023 року в загальному розмірі 12 000,00 грн. із урахуванням наведеного, представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 31 жовтня 2023 року до суду також надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення способу участі батька у вихованні дитини. 31 жовтня 2023 року представником позивача адвокатом Красіловським В.С. подано до суду відповідь на відзив, суть якої в загальному зводиться до того, що доводи відповідача не підтверджені належними доказами. Крім того, представником окремо зазначено, що з наданих доказів до відзиву вбачається, що відповідач має дохід 15 295,00 грн., однак він витрачає майже всі кошти на своє забезпечення і при цьому надсилає кошти синові, починаючи з 2023 року набагато більші ніж його сума, яка залишається в залишку, у зв`язку з чим виникає питання щодо дійсності та повноти його доходу. 14 грудня 2023 року представник позивача адвокат Красіловський В.С. направив до суду відповідь на зустрічну позовну заяву, в якій просив відмовити в прийнятті зустрічного позову. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення способу участі батька у вихованні дитини відмовлено. У судовому засіданні позивач, приймаючи участь в режимі відеоконференції, повідомила суду, що відповідач дійсно надсилав кошти їй на утримання їхнього сина, однак така грошова допомога є нерегулярною, тому вона позов підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити її позовні вимоги. Представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснивши, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача, є достатнім для гармонійного розвитку дитини, а відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, інших утриманців у нього немає, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача. Представник відповідача пояснила суду, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, адже лише нещодавно влаштувався на роботу, винаймає квартиру і при цьому щомісячно сплачує за навчання сина та інші потреби дитини за рахунок кредитних коштів. Враховуючи наведене, представник просила суд призначити меншу суму стягнення аліментів. Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування позову позивач стверджує, що після того як вони з відповідачем припинили подружні відносини, дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач участі в утриманні та вихованні сина не приймає. Крім того, як встановлено судом, на даний час позивач разом із дитиною перебувають за кордоном. Представник відповідача не заперечує обставину проживання дитини разом із матір`ю, проте стверджує про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. При цьому представник відповідача також зазначає, що після виїзду позивача із сином за кордон у зв`язку з введенням на території України воєнного стану 24 лютого 2022 року, він неодноразово надавав їй грошові кошти, зокрема, наприкінці 2022 року ним було надано їй грошові кошти в загальній сумі 2 110,80 грн, з липня 2023 року по вересень 2023 року - в загальному розмірі 12 000,00 грн. Вирішуючи доводи та заперечення сторін, а також надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд враховує наступне. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (частина 2 статті 182 СК України). Відповідно до заявлених вимог позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Сторонами у справі визнається, що на даний час дитина фактично проживає з матір`ю, а також те, що у наприкінці 2022 року та з липня 2023 року по вересень 2023 року відповідачем було надано грошові кошти позивачу на загальну суму 14 110,80 грн. Водночас, з огляду на те, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а брати участь в утриманні дитини зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача та його представника, наведені в заперечення позову, про те, що підстави для стягнення з відповідача аліментів відсутні, оскільки між сторонами у добровільному порядку не вирішено питання щодо визначення місця проживання дитини. Чинне законодавство України жодним чином не пов`язує вирішення питання про стягнення аліментів на дитину із вирішенням спору щодо визначення її місця проживання. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що такі стягуються не для зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а для того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) На підставі викладеного, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність відомостей щодо наявності у відповідача інших дітей або осіб на утриманні, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), що відповідатиме інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня її матеріального забезпечення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved