Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У лютому 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія Шаг Київ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 2430,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним в період з 04.10.2019 по 08.11.2019 було помилково перераховано на рахунок ТОВ «МАЛА КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» грошові кошти у розмірі 2 430,00 грн, згідно квитанції 0.0.1287254118.1 від 05.03.2019 року. У зв`язку з тим, що між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, відповідачем не було надано йому жодних послуг, або передано товарів перераховані кошти є безпідставно набутими ТОВ «КИЇВ ЛЕММА». 17.05.2021на адресу відповідача ним направлено цінного листа з проханням повернути кошти, що утримуються ним без належної правової підстави, який відповідачем не було отримано. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 07.02.2022 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. 16.11.2022 засобом електронної пошти до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому відповідач просив поновити строк на його подання, оскільки позов він не отримував, а обставини справи йому відомі та надав наступні пояснення. ТОВ «МАЛА КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» надає освітні послуги як на території м. Києва так і в інших областях України за необхідності, в рамках навчальних програм «Комп`ютерної академії «ШАГ». У зв`язку з тим, що сфера ІТ-навчання є вузькопрофільною та вимагає висококваліфікованих працівників для надання належних освітніх послуг ТОВ «МКА ШАН КИЇВ» заключила з ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» договір про співробітництво, в рамках якого сторони дійшли згоди, щодо можливості спільного надання освітніх послуг в ІТ-сфері Клієнтам один одного. Між ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» та позивачем укладено договір № 051011578 від 23.04.2018 щодо надання освітніх послуг в ІТ - сфері в рамках навчальної програми «Професійна комп`ютерна освіта» за спеціальністю «Мережі та кібербезпека». Після укладення договору, позивачу як студенту був присвоєний спеціальний «код студента: 051011578», який є ідентифікатором студента, виставлення на його ім`я рахунків та проведення всіх взаємовідносин пов`язаних наданням йому послуг. Також позивачу створено та надано доступ до особистий кабінет в електронній інформаційній системі Комп`ютерної академії «Шаг» «MyStat». В рамках Договору № 051011578 ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» надавала послуги позивачу. ІТ-навчання є вузькопрофільним та вимагає висококваліфікованих працівників для надання належних освітніх послуг, тому ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» звернулася до ТОВ "МКА ШАГ КИЇВ" в рамках Договору № 01/06-18, щодо надання освітніх послуг студенту [PERSON] . Відповідач надавав послуги позивачу та результати наданих послуг були зараховані в навчальну програму позивача. У зв`язку з тим, що відповідач надавав послуги позивачу, відповідач виставляв на ім`я позивача рахунки, які були оплачені позивачем. Між позивачем і відповідачем виникли фактичні договірні відносини, щодо надання послуг в сфері ІТ-освіти. Відповідач надавав [PERSON] відповідний рахунок на плату наданих послуг. Вказані рахунки [PERSON] були оплачені та на момент оплати у [PERSON] не виникало жодних сумнівів, щодо вказаної оплати. Зі змісту квитанцій, що надані позивачем, вбачається, що [PERSON] проводив оплату за навчання, при цьому вказуючи номер рахунку, який йому надався відповідачем та зазначаючи свій «Код студента» 051011578. Відповідач просив відмовити в задоволені позову, а також зазначив на те, що докази понесених судових витрат будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України та становить орієнтовно 20 000,00 грн. 22.11.2022 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив на те, що він не заперечує щодо оплати відповідачу грошових коштів, однак вважає таку оплату помилковою, оскільки між позивачем та відповідачем не існує жодних договірних відносин. Також зазначив на те, що розмір понесених судових відповідачем є необґрунтованим та не є розумним з урахуванням ціни позову. Крім цього просив відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку відповідачу на подання відзиву, оскільки позов подано у лютому 2022 року, а відзив позивачу надійшов 15.11.2022. 13.03.2023 та 30.03.2023, 12.01.2024 засобом електронного зв`язку до суду надійшли клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копій судових рішень за позовами позивача до інших юридичних осіб, які надають працюють в сфері ІТ. В судове засідання позивач не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність позов підтримав, про що надіслав до суду заяву. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23.04.2018 між ТОВ «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ», що представляє торгову марку «Комп`ютерна академія ШАГ» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник, Слухач) укладено Договір № 051011578, за яким виконавець організує і проводить навчання слухача, а замовник оплачує навчання слухача в порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно з п. 3.1 Договору розрахунки за Договором здійснюються шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Виконавця згідно Додатку №1 до Договору. Додатком №1 до Договору від 23.04.2018 «Ціни та форми оплати», визначені ціни та форми оплати навчання, погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи. Згідно з академічною довідкою від 10.10.2022 №10/10-22, виданою ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» студент [PERSON] приступив до навчання в комп`ютерній академії «ШАГ» з 16.06.2018, навчався 5 семестрів з червня 2018 року по 31.10.2020 за програмою «Професійна комп`ютерна освіта» за спеціалізацією «Мережі та кібербазпека», з 04.11.2020 перейшов на дипломування і прослухав 12 пар на переддипломному модулі. [PERSON] відрахований 09.12.2020 у зв`язку із відмовою сплатити вартість навчальних послуг. Послуги з навчання студента [PERSON] за програмою за програмою «Професійна комп`ютерна освіта» за спеціалізацією «Мережі та кібербазпека» надавалися ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» разом з іншими суб`єктами господарювання в рамках підписаних договорів про співпрацю у сфері ІТ-освіти. Так, в рамках співпраці з ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія Шаг Київ» за період навчання [PERSON] вивчав, зокрема, дисципліну: Маршрутизація в ІР мережах, базовий та розширений. 13.04.2019 та 29.06.2019 відповідно, склав заліки. ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія Шаг Київ» виставлено позивачу рахунок №ОД-051011578 від 02.03.2019 на суму 2430,00 грн. Який позивач, оплатив, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1287254118.1, в якій в призначенні платежу вказано: оплата за навчання згідно рахунку №ОД-051011578 від 02.03.2019 від [PERSON] , код студента 051011578, на суму 2430,00 грн, які позивач просить повернути як безпідставно сплачені. Так, судом також встановлено, що між ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» та ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія Шаг Київ» укладено договір про співробітництво (партнерство) № 01/06-18 від 01.06.2018. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. вказаного договору сторони розпочали спільне і узгоджене співробітництво з надання освітніх послуг в рамках навчальних програм «Комп`ютерної академії ШАГ», надання освітніх послуг Сторонами в ракам даного Договору полягає в наданні освітніх послуг однією стороною учням/студентам іншої сторони у відповідності з навчальним планом «Комп`ютерної академії «ШАГ» переважно в рамках певної конкретної дисципліни. Згідно з п. 5.1 договору строк його дії 5 років з моменту його підписання сторонами. Відповідно до п. п. 1.7., 1.8. договору сторони погодили, що для надання окремих освітніх послуг однією із Сторін учням/студентам іншої сторони, окрема угода між стороною, що надає послуги і учням/студентам іншої сторони не укладається. Під час надання освітніх послуг однією із Сторін учням /студентам іншої Сторони, то Сторона яка отримує послуги може видавати рахунки для своїх клієнтів/студентів з оплатою послуг, що були надані Стороною, що надавала послуги. Відповідно до п. 1.11 договору сторони погоджуються, що освітні послуги, що надані однією Стороною учням/студентам іншої Сторони, зараховуються в програму навчання учня/студента. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз ст. 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутні прямі договірні відносин, однак відповідач надавав позивачу освітні послуги на підставі договору про співробітництво, а позивач відповідно оплатив їх. Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що договір від 23.04.2018 між ТОВ «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» та [PERSON] № 051011578 та договір між ТОВ «КОМПЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» та ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія Шаг Київ» про співробітництво (партнерство) № 01/06-18 від 01.06.2018є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Крім того, загальна умова ч. 1ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.06.2018 по справі № 212/3593/16-ц (провадження № 61- 60св17). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст. ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд звертає увагу, що позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що кошти ним були сплачені відповідачу безпідставно. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed