Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . ЇЇ мати [PERSON] та батько [PERSON] позбавлені відносно дитини батьківських прав, отже дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду та до повноліття дитини. Ухвалою судді від 23.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив не подавала. У зв`язку з викладеним, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.01.2013 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 41 (а.с. 7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2023 року, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району № 319р від 05.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , закріплено право дитини на проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. За результатами розгляду справи та на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , відносно якої позбавлена батьківських прав, таким чином, відповідно до вимог Закону несе обов`язок матеріального забезпечення дитини. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відомості щодо її офіційного доходу відсутні. Відповідачем в ході розгляду справи не було надано суду доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині та не надано доказів про надання такої допомоги. Встановлені судом обставини відповідачем не спростовані. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З поданих суду матеріалів позову вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на її утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів суду не надано, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, та суд вважає розмір аліментів, який просить стягнути позивач, цілком виправданий та необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дитини та її потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 СК України, та, враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів про надання матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із зазначеним, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 17.11.2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 073,60 гривень.

Outcome: approved