Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

[PERSON] , (далі позивач, [PERSON] ), звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в її приватній власності знаходиться житловий будинок [ADDRESS] . В належному їй житловому будинку крім неї зареєстровані її діти, син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] . [INFO] . Проте, з 14 травня 1997 року її син - [PERSON] в будинку не проживає без будь яких поважних причин. З метою захисту прав власника на вільне володіння, користування та розпорядження належним позивачу майном остання звернулася до суду з позовом щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.05.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія вказаної ухвали суду від 02.05.2023 року та позовна заява з додатками, надіслані відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві, номер рекомендованого повідомлення 0800100216198, проте конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, [PERSON] був повідомлений про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що в приватній власності [PERSON] знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності (а.с.8). Відповідно до рішення Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області про проведення інвентаризації адрес та з метою впорядкування існуючої поштової адреси будинків, було вирішено: змінити адресу розташування житлового будинку з адреси: [ADDRESS] на адресу [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області за №148 від 01.03.2019 року, вбачається, що [PERSON] , 1973 р.н. дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але з 1997 року не проживає за вказаною адресою. Місце проживання [PERSON] , 1973 р.н. невідоме (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01.03.2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім`ї або домогосподарства від 01.03.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 1997 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] невідоме (а.с.12). Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач більше 26 (двадцяти шести) років не проживає у належному позивачці будинку у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Тому,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved