Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, вказала в позові про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Гордєєва Людмила Іванівнау судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи в суді належним чином повідомлялася. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Житловий будинок в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а його членами - дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . Зазначене підтверджується довідкою Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 09 - 04/19/95 від 24.11.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Оскільки житловий будинок в [ADDRESS] належав до колгоспного двору, то голова двору та його члени мають у ньому частку, яка складає по 1/3 кожному. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] , який помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] успадкували по 1/6 його частки у вказаному житловому будинку, оскільки разом із ним проживали на день смерті та вступили в управління спадковим майном. Таким чином, [PERSON] та дочка [PERSON] із урахуванням часток, які належали їм як членам колгоспного двору (по 1/3 частці), стали власниками по 1/2 частці житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На день її смерті відкрилася спадщина на її майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS] , яку успадкувала її дочка [PERSON] , оскільки разом із нею проживала на день смерті однак за життя вона не встигла виготовити свідоцтво про право на спадщину. 19.03.2021 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , позивачу [PERSON] [INFO] рідна сестра позивача [PERSON] померла, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно, а саме на цілий житловий будинок в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Людмили Іванівни із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи (документи, що підтверджують право власності) на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] на ім`я померлої [PERSON] . Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку згідно із ст.1241 ЦК України - відсутні. Чоловік померлої [PERSON] помер в 2019 році. Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , складає 145300 грн. Судові витрати позивач просить залишити за нею. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved