Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.11.2010 у розмірі 51\~609,05 грн., а також 2\~684,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 09.11.2010, тим самим погодилася, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується, що вона проінформована про умови кредитування в Банку, які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Таким чином, Банком на підставі Договору відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Тим самим банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту, а також здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Однак, відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов`язання за Договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушенням зобов`язань, у відповідача виник загальний розмір заборгованості, що станом на 20.03.2023 становить 51\~609,05 грн., який підлягає стягненню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.05.2023 матеріали цивільної справи передано на розгляд Сихівському районному суду м. Львова за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.09.2023 явку представника позивача в судове засідання для надання особистих пояснень визнано обов`язковою. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2024 постановлено проводити заочний розгляд вказаної справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з поданням позовної заяви звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлялася належним чином, правом на надання відзиву не скористалася. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається\~з доводів\~позивача, [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 09.11.2010 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримала у кредит кошти та, внаслідок порушення зобов`язань, станом на 20.03.2023 допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі 51\~609,05 з яких: 43\~638,71 грн. заборгованість за кредитом, 7\~970,34 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. З слідує, що між сторонами виник спір з приводу порушення зобов`язань, визначених договором, а тому доведенню в судовому засіданні підлягають обставини укладення договору надання банківських послуг, надання відповідачу у користування грошових коштів, допущення порушення зобов`язання відповідачем та розмір заборгованості за кредитом. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви та відсутність відзиву на позов, суд, при вирішенні спору, зважає на таке. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1066\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~договором банківського\~рахунка банк\~зобов`язується\~приймати і\~зараховувати на\~рахунок,\~відкритий клієнтові\~(володільцеві\~рахунка),\~грошові кошти,\~що йому\~надходять,\~виконувати розпорядження\~клієнта про\~перерахування і\~видачу відповідних\~сум з\~рахунка та\~проведення інших\~операцій за\~рахунком. Банк\~має право\~використовувати грошові\~кошти на\~рахунку клієнта,\~гарантуючи його\~право безперешкодно\~розпоряджатися цими\~коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі\~ст. 1056-1 ЦК України,\~в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1\~ст. 1046 ЦК України). Згідно зі змістом ч. 1\~ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено наступне. З копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н вбачається, що 09.11.2010 [PERSON] підписала таку, в якій вказала особисті дані та згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. При цьому ознайомилася та згідна, що Умови кредитування та Тарифи банку надані для ознайомлення у письмовому вигляді (а. с. 15). Крім того, відповідач [PERSON] підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», чим підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена (а. с. 16). З копії довідки АТ КБ «Приватбанк» без номеру та дати складення встановлено, що [PERSON] , як клієнту АТ КБ «ПриватБанк», надано наступні кредитні картки: [NUMBER] від 09.11.2010, термін дії 07/14, [NUMBER] від 23.02.2016, термін дії 12/19, [NUMBER] від 23.04.2019, термін дії 02/22 (а. с. 14). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , без номеру та дати складення вбачається, що за картковим рахунком [NUMBER] [PERSON] 09.11.2010 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який періодично змінювався, а саме з 21.01.2011 до 23.04.2019 збільшувався до суми 50\~000,00 грн., а 03.11.2021 зменшено до 0,00 грн. (а. с. 13). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 09.11.2010, укладеним між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] , станом на 20.03.2023 остання допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі 51\~609,05 грн., з яких: 43\~638,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7\~970,71 грн. за простроченим тілом кредиту, (а. с. 3-12). З виписки за договором №б/н за період з 09.11.2010 до 23.03.2023 вбачається активне використання [PERSON] кредитних коштів, починаючи з 17.05.2018 до 01.01.2023, а також регулярне списання коштів, списання відсотків, нарахування пені та процентів (а. с. 51-93). Матеріали позовної заяви, окрім вище перелічених документів, містять документи мовою оригіналу «Извличения из Условий и правил предоставления банковских услуг», та витяг «Об утверждении Условий и Правил предоставления банковских услуг для ПриватБанка и всех дочерних банков», який складено недержавною мовою, у зв`язку із чим зміст такого суду не зрозумілий (а. с. 17-40, 41). При цьому, для з`ясування усіх обставин справи, та забезпечення прав позивача на доведення заявлених позовних вимог, судом постановлено ухвалу про визнання обов`язкової явки представника позивача в судове засідання для надання особистих пояснень, однак, позивач своїм правом не скористався, не з`являвся в судові засідання, а тому суд прийшов до переконання про можливість прийняття рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене суд встановив, що 09.11.2010 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім, простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, посилаючись саме на умови договору надання банківських послуг. Згідно Заяви вбачається, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. З цього слідує, що ці документи в сукупності є договором надання банківських послуг, в межах якого видавалися картки, як зазначено у довідці (а. с. 14), та визначають істотні умови договору. Одночасно, позивач, обґрунтовуючи право позовної вимоги, в тому числі виникнення простроченого тіла кредиту, розміру і порядку нарахування прострочених відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, виписки по рахунку, посилається на довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг», наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції що діяли на момент підписання договору. Як встановлено судом вище до позовної заяви долучено «Извличения из Условий и правил предоставления банковских услуг», та витяг «Об утверждении Условий и Правил предоставления банковских услуг для ПриватБанка и всех дочерних банков», які складені недержавною мовою, їх переклад на державну мову до позову не долучено. Так як з вказаних документів суд не може встановити дійсні обставини справи, оскільки такий складений не державною мовою, а перекладу на державну мову позивачем не долучено, тому відповідно до ст. 79 ЦПК України визнається судом не достовірним. При цьому, оцінюючи таким чином вказаний доказ, суд зважає на те, що згідно зі ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. ч. 1-3 ст. 9 ЦПК України, судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Так як судочинство в суді ведеться виключно державною мовою, і щоб надати оцінку доказові, суд беззастережно має розуміти його зміст. Цивільним процесуальним кодексом, чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку суду самостійно здійснити переклад поданого стороною доказу складеного іншою мовою на державну мову, оскільки в даному випадку буде порушено принцип безсторонності суду, так як зміст перекладеного тексту залежить від рівня знання та володіння мовою перекладача. З цього слідує, що саме учасники судового процесу мають право, яке забезпечується судом, у судовому процесі доводити свою позицію на мові якою володіють, користуючись при цьому послугами перекладача. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та те, що подані позивачем докази судом визнано недостовірними, які в сукупності з іншими документами становлять договір про надання банківських послуг, судом не представляється можливим встановити істотні умови такого. Разом з тим, зважаючи на те, що відповідач, підписуючи Заяву, погодилася на отримання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим отримала розрахункові банківські карти з наявним кредитним лімітом, що підтверджується, відповідними Довідками, що містяться в матеріалах справи, активно використовувала вказані кошти впродовж часу з 01.07.2015 по 01.02.2022, про що свідчать розрахунок заборгованості та виписка по договору, а тому в цій частині позивач має обґрунтоване право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, як встановлено із матеріалів справи, відповідач, підписуючи 09.11.2010 довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», ознайомилась та погодилась з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, з чого слідує, що позивачем доведено, те що [PERSON] , користуючись наданим кредитом, порушила кредитні зобов`язання та допустила заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 7\~970,34 грн., у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2\~684,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.\~207,\~526,\~549,\~551,\~626,\~628,\~633,\~634,\~638,\~1048-1050,\~1054,\~1055 ЦК України, ст. ст.\~12,\~81,\~\~141 ЦПК України\~та

Outcome: approved