Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Адвокат Шовкопляс Ю.В. в інтересах [PERSON] звернувся до\~суду із\~заявою в\~порядку окремого\~провадження, зазначивши в якості заінтересованої особи Заводський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Запоріжжі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті, а саме встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, у м.Енергодар Запорізької області, Україна, яке розташоване на території непідконтрольній державній владі України, 09.01.2024 р, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Ухвалою судді Заводський районний суд м.Запоріжжя від 22.01.2024 вищезазначену заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник заявниці надав заяву, в якій просить розглянути справу за його та заявниці відсутності, просить заяву про встановлення факту смерті задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно ч.1 ст.316 ЦПК України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з роз`ясненнями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (лист від 22.04.2021 року № 985/0/208-21) заявникам не потрібно надавати до суду разом із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території копію письмової відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації факту смерті. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~ [INFO] в с.Скибенці Чернухінського району Полтавської області народився [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим Енергодарським МВ УМВС України в Запорізькій області 24 липня 2002 року. Родинні стосунки\~заявника [PERSON] та померлого [PERSON] підтверджуються копіями документів: свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] після укладання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого, після розірвання шлюбу 29.05.2000 [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] ». [INFO] в м.Енергодар Запорізької області, Україна, помер [PERSON] , [INFO] , причина смерті: наслідки інсульту, не уточнені, як крововилив або інфаркт мозку, про що свідчить копія медичного свідоцтва про смерть №297, яке видано 09.01.2024 «ФГБУЗ СМУ». 11 січня 2024 року [PERSON] похований на кладовищі м. Енергодар по вул. Молодіжна 100, сектор № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , місце № [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про поховання №20-з, виданого КП «Ритуал». Громадянство України [PERSON] підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Енергодарським МВ УМВС України в Запорізькій області 24 липня 2002 року. Заявницею надане видане закладом охорони здоров`я на тимчасово непідконтрольній державі Україна території медичне свідоцтво про смерть за № 297 від 09.01.2024, яке є недійсним та не створює юридичних наслідків. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022), затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та змінами внесеними указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наступними Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час. Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~визначено, що тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №235/2357/17 від 22 жовтня 2018 року та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 759/5313/21. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Так, в даній справі встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/у) від 09 січня 2024 року № 297, видане «ФГБУЗ СМУ», згідно з яким [PERSON] , [INFO] , помер в м.Енергодар Запорізької області. Як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України медичне свідоцтво про смерть за № 297 від 09.01.2024. Таким чином, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , і визначає датою її смерті [INFO] та місцем смерті: м. Енергодар, Запорізька область, Україна. Місто Енергодар Запорізької області, яке входить до Василівської міської\~територіальної громади,\~з 04.03.2022\~та на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російської Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, входить до переліку населених пунктів, тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відтак, враховуючи, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого батька [PERSON] в позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів заінтересованих осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Енергодар Запорізької області на підставі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/у) від 09 січня 2024 року № 297, виданого установою окупаційної влади. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за частиною 2 статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичної установою або рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою;\~ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пункту 15 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до пункту 6 розділу 1 вищезазначених Правил із змінами, внесеними з Наказом Міністерства юстиції № 170/5 від 24 січня 2013 року про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначеною Постановою затверджено актовий запис про смерть. У свідоцтві вносяться відомості про померлу особу: «Прізвище», «ім`я» «по батькові»; напис «Дата народження» та поля для внесення відомостей про число, місяць, рік народження; напис «Місце народження» та поля для внесення відповідних відомостей про місце народження; напис « помер(ла) та поля для внесення відомостей про число, місяць, рік смерті; напис «у віці» та поле для внесення віку. Нижче розміщені два рядки, що містять назви полів та поля для внесення відомостей про актовий запис про смерть: «про що --- числа --- місяця--- року складено відповідний актовий запис № ----« далі напис «Місце смерті» та поля для внесення відповідних відомостей про місце смерті, напис «Місце державної реєстрації» та поля для внесення найменування органу державної реєстрації актів цивільного стану та інше. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що в резолютивній частині рішення, крім зазначених у прохальній частині заяви відомостей про померлу особу «встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, у м.Енергодар Запорізької області України, яке розташоване на території непідконтрольній державній владі України, [INFO] », також зазначити зазначення додаткові відомості щодо померлого [PERSON] (місце народження померлої особи с.Скибенці Чернухінського району Полтавської області, Україна, громадянина України, місце реєстрації померлої особи - [ADDRESS] , а також рнокпп [NUMBER] ), які були підтверджені відповідними документами наданими заявником до суду, оскільки такі вимоги містяться в «Правилах державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», які затверджені Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та на підставі вимог яких в подальшому проводиться державна реєстрація смерті особи; реквізити щодо дати та місця народження померлої особи обов`язкові під час заповнення свідоцтва про смерть.

Outcome: approved