Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

08 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження б/н від 31.03.2010 року на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі квартири за адресою: [ADDRESS] , та з квартири за адресою: [ADDRESS] , внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження - 9685343. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , та квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Коли в грудні 2022 року позивач звернувся до нотаріуса за консультацією з метою відчуження належної йому квартири, дізнався про наявність у реєстрі заборон та обтяжень нерухомого майна запису про арешт на все нерухоме майно, в тому числі належної йому квартири за адресою: [ADDRESS] , за постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження б/н від 31.03.2010 року. Натомість, за інформацією від 06.06.2023 року з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] Покровським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) листом від 27.12.2022 року повідомлено, що стосовно позивача обліковується запис про обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно № 9685343, але виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на сьогоднішній день знищено у зв`язку із закінчення строку зберігання. Таким чином, на теперішній час обтяження у вигляді арешту зазначених квартир має юридичну силу, що порушує його права, як власника зазначених квартир. 20.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.09.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника Покровського ВДВС у місті Кривому Розі, відповідно якого представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що на виконанні у Покровському ВДВС м. Кривого Рогу перебували наступні виконавчі провадження: за судовим наказом по справі № 2н-12109 від 05.10.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс-Банк» 8536,81 грн., за яким 31.03.2010 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 20.07.2010 року - ухвалено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент ухвалення); за судовим наказом по справі № 2н-4407 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь КП КПТМ «Кріворіжтепломережа» боргу в сумі 2304,84 грн., за яким 28.05.2012 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 30.12.2012 року -ухвалено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент прийняття). Надати більш детальні відомості щодо виконавчих проваджень не є можливим, оскільки у відповідності до наказу від 25.12.2008 року № 2274/5 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Станом на момент подачі зазначеної позовної заяви до суду, будь - які виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у Покровському ВДВС не перебувають, разом з цим у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» завершення виконавчого провадження із зазначених підстав не є підставою для скасування арешту накладеного на майно боржника. Крим того, зазначив, що Покровський ВДВС не є належним відповідачем, оскільки вказані арешти накладались в інтересах стягувачів, які відповідно до сталої практики Верховного Суду мають бути зазначені відповідачами, а відповідні відділи державної виконавчої служби повинні залучатися в якості третіх осіб. 02 жовтня 2023 року ухвалою суду по справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Ідея Банк» (ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк»). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. В судове засіданні представник Покровського ВДВС м. Кривого Рогу не з`явився з невідомих суду причин, надав відзив. В судове засідання представник третьої особи: АТ «Ідея Банк», не з`явився з невідомих суду причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, станом на 13.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 24.11.2005 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.37). [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 червня 1993 року органом приватизації - Державний рудник «Суха балка» на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно листа КП «Криворізьке РБТІ`ДОР» від 12.12.2023 року, згідно архівної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» на ім`я [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.06.1993 року Рудником «Суха Балка», згідно з розпорядженням № 629 від 27.05.1993 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого станом на 07.06.2023 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , за якою зареєстровано обтяження № 9685343, зареєстроване 31.03.2010 року реєстратором: Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр», підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 31.03.2010 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В16, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно (а.с.9-10). Згідно листа від 27.12.2022 року за підписом заступника начальника Покровського ВДВС у м. Кривому Розі згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 27.12.2022 року відносно [PERSON] обліковується запис про обтяження майна накладеного на все нерухоме майно: 9685343, але надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження не представляється можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки (а.с.8). Згідно довідки вих. № 115/40Р-25/06 від 25.06.2021 року, виданої Криворізьким відділенням № 1 АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Л67.960.70034 від 25.03.011 року позичальника [PERSON] , кредитна заборгованість відсутня, кредит закритий (а.с.48-49). Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Враховуючи, що спірні правовідносини мали місце в період часу з 31.03.2010 року(дата ухвалення постанови про арешт майна) по 20.07.2010 року (дата ухвалення постанови про повернення виконавчого документу) , суд застосовує редакцію зазначеного закону, яка діяла у вказаний період часу зі змінами, внесеними станом на 16.02.2010 року. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку таког майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що наявність оспорюваного арешту порушує права позивача, як власника зазначених квартир, та вважає доведеним наявність підстав для зняття арешту після повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 16.02.2010 року); та відсутність на сьогоднішній день майнових претензій з боку стягувача до позивача. Разом з цим, судом встановлено, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений оспорюваний арешт, на теперішній час на виконанні у Покровському ВДВС не перебуває, оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу, а виконавче провадження було знищено після спливу строку його зберігання. Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (Постанова Верховного Суду від 22.12.2012 року у справі № 645/6694/5-ц). За таких підстав, позов підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved