Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року в сумі 29447,30 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року в сумі 662,87 грн.; інфляційні збитки в розмірі 6989,18 грн. та 3% річних в розмірі 2523,05 грн. за період з 01.02.2018 по 24.02.2022, а також судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати пов`язані з відправленням листа відповідачам в сумі 56 грн., витрати пов`язані з отриманням витягу в сумі 35 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Позивач стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг в період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року, відповідачі не здійснювали їх оплату в повному обсязі, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.10.2023 задоволенні позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23.11.2023 скасовано заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05.10.2023 року та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20.12.2023 залучено [PERSON] співвідповідачем у справі. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого, останній позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що з позовних вимог вбачається строк позовної давності за період з 01.02.2018 по 31.05.2020, який він просив застосувати. Також, вважає, що позивач не повинен був нараховувати інфляцію та 3 % річних, оскільки у спірний період існувала заборона щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги в період встановлення карантину (COVID-19) та воєнного стану, тому вважає, що за період з 01.02.2018 по 31.05.2023 позивач неправомірно нарахував суму інфляції та 3 % річних. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу у його та відповідача відсутність. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його та [PERSON] відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2023, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.45-47). Особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги теплопостачання, за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість за теплову енергію в розмірі 29447,30 грн., заборгованість з абонентської плати 662,87 грн. (а.с.13). Позивач надає відповідачам послуги по теплопостачанню відповідно до вимог законодавства та до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до п. 30 вказаних правил, споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення\~і\~заміни\~санітарно-технічного\~та\~інженерного\~ обладнання,\~ проведення технічного\~ і профілактичного\~огляду,\~зняття\~контрольних\~показників квартирних\~засобів\~обліку\~-\~згідно\~з\~умовами договору;\~ дотримуватися\~вимог\~нормативно-правових\~актів\~у\~сфері житлово-комунальних\~послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; у разі\~несвоєчасного\~внесення\~плати за\~послуги\~сплачувати\~пеню у\~встановлених\~законом\~та договором\~розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, плата за якими вноситься щомісячно. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. У відповідності до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідачі мають заборгованість, яка виникла за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року в сумі 29447,30 грн., на яку нараховані інфляційні збитки в сумі 6989,18 грн. та 3 % річних в сумі 2523,05 грн. за період з 01.02.2018 по 24.02.2022, також мають заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 662,87 грн., що підтверджено витягом з особового рахунку № [NUMBER] . Доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] про те, що нараховані за період з 01.02.2018 по 31.05.2022 3% річних у розмірі 2523,05 грн. та інфляційне збільшення боргу в розмірі 6989,18 грн. не підлягають стягненню у період, коли діє воєнний стан в Україні, є необґрунтованими, оскільки відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 не підлягає нарахуванню та стягненню інфляційні нарахування, проценти річних, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги саме в період воєнного стану, тобто починаючи з 24.02.2022. Інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на заборгованість, яка виникла до 23.02.2022, підлягають стягненню. Доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] про заборону нарахування та стягнення штрафів і пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг у період дії карантину, встановленого з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) є правильним тлумаченням норм законодавства, однак позивач не здійснював нарахування саме штрафів та/або пені на заборгованість, яка утворилась у відповідачки внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг у період дії карантину, а здійснював нарахування тільки інфляційних втрат та 3 % річних. Отже, на виконання вимог Постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206 позивач не здійснював з 24.02.2022 інфляційні нарахування та нарахування 3% річних на заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг і не просить у позові їх стягнути з відповідачів, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних у розмірі 2523,05 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 6989,18 грн., що нараховані на заборгованість, яка утворилась за період з 01.02.2018 по 24.02.2022, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання, за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року в сумі 29447,30 грн., інфляційні збитки в сумі 6989,18 грн., 3 % річних в сумі 2523,05 грн., також заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 662,87 грн. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі-споживачі не здійснювали оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з 01.02.2018 року по 31.05.2023 року, суд приходить до висновку, що позов, слід задовольнити. Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлена загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна заданих умов подія (непереборнасила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існуванняцих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. За приписами ч. 1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Тобто, саме вчинення особою дій, які б свідчили про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, є підставою для переривання строку. Суд відхиляє доводи представника відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ про те, що для позивача сплинув строк стягнення заборгованості, оскільки, відповідачі з 2018 року періодично здійснювали платежі на виконання зобов`язань з оплати комунальних послуг, і що підтверджується особовим рахунком № [NUMBER] . При цьому, останній платіж за спірний період здійснено відповідачами 14.02.2022 р. в сумі 1700 грн. відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , у зв`язку з чим, перебіг позовної давності перервався, а з позовом позивач звернувся до суду 17.07.2023 р. Отже, позов до суду пред`явлено в межах встановленого трирічного строку, а заборгованість за наданим розрахунком не є постійною та змінюється в залежності від оплати. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2147,20 грн., витрати пов`язані з відправленням листа відповідачам в сумі 56 грн., витрати пов`язані з отриманням витягу в сумі 35 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2147,20 грн., витрати пов`язані з відправленням листа відповідачам в сумі 56 грн., витрати пов`язані з отриманням витягу в сумі 35 грн.

Outcome: approved