Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

16.11.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив: 1) звільнити з 28.05.2021 року [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області №2-2117/2010 від 29.09.2010 року, з цих підстав відкликати виконавчий лист №2-2117/2010, виданий 26.09.2018 року цим же судом, 2) судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від доходу платника аліментів щомісячно, починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 05.10.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2117/2010, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року, було відкрито виконавче провадження [NUMBER], проводиться примусове виконання. Проте з 01.03.2020 року по 28.05.2021 року дитина [PERSON] не проживала з матір`ю [PERSON] , оскільки мати виїхала у Республіку Польща. З 01.03.2020 року дитина [PERSON] мешкала у тітки та дядька й перебувала на повному утриманні батька [PERSON] , а мати [PERSON] не приймала участі у вихованні та утриманні дитини. В подальшому після отримання базової середньої освіти з 01.09.2021 року [PERSON] стала навчатися у Національному юридичному коледжі імені Ярослава Мудрого у м. Полтава на денній контрактній формі навчання, термін навчання до 2024 року, проживає у гуртожитку за місцем навчання. Тому дитина не має власного доходу, потребує допомоги від батьків. Мати [PERSON] не цікавиться дитиною, не приймає участі в її утриманні. Дитина перебуває на повному утриманні батька [PERSON] . Незважаючи на наведене, на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 в примусовому порядку з батька [PERSON] стягуються аліменти на користь матері [PERSON] для утримання дитини [PERSON] , яка з нею не проживає. За таких обставин [PERSON] звернувся до суду за захистом майнових прав своїх та дитини, просив звільнити його від сплати аліментів для утримання дитини на користь матері з 28.05.2021 року з підстав, що дитина не проживає з матір`ю. 12.12.2022 року [PERSON] подав заяву про забезпечення позову, в якій просив до ухвалення рішення у даній справі зупинити стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER] за виконавчим листом №2-2117/2010, виданим 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року про стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини доходів платника аліментів щомісячно, починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини. (а.с. 29-31). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.12.2022 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову, оскільки недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили. 30.12.2022 року надійшов документ, який містив позовні вимоги третьої особи [PERSON] , поданий її законним представником [PERSON] , в якому просили: 1) постановити ухвалу про вступ у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] , 2) прийняти позовну заяву третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] , 3) стягнути з матері [PERSON] на користь доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі щомісячно частини всіх доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2022 року - дня подання заяви про видачу наказу про стягнення аліментів з матері, 4) відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК допустити негайне виконання наказу у межах сплати платежу за один місяць, 5) припинити стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] для утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука, з підстав, що дитина проживає окремо від матері. В обґрунтування документу [PERSON] зазначено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від доходу платника аліментів щомісячно, починаючи 29.09.2010 року і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 05.10.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2117/2010, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року, було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Проте з 01.03.2020 року дитина [PERSON] не проживала з матір`ю [PERSON] , оскільки мати виїхала у Республіку Польща. З 01.03.2020 року [PERSON] мешкала у тітки та дядька й перебувала на повному утриманні батька [PERSON] , а мати [PERSON] не приймала участі у її вихованні та утриманні. В подальшому після отримання базової середньої освіти з 01.09.2021 року [PERSON] стала навчатися у Національному юридичному коледжі імені Ярослава Мудрого у м. Полтава на денній контрактній формі навчання, термін навчання до 2024 року, проживає у гуртожитку за місцем навчання, тому не має власного доходу, потребує допомоги від батьків. Мати [PERSON] не цікавиться дитиною [PERSON] , не приймає участі в її утриманні. Дитина [PERSON] перебуває на повному утриманні батька [PERSON] . Незважаючи на наведене, на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 в примусовому порядку з батька [PERSON] стягуються аліменти на користь матері [PERSON] для утримання дитини, яка з нею не проживає. [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх майнових прав, просила звільнити батька від сплати аліментів для її утримання на користь матері, починаючи з часу, коли вона не проживала з матір`ю. А також [PERSON] просила стягнути з матері аліменти на її користь для її утримання як неповнолітньої дитини до досягнення повноліття, а також як дитини, яка продовжує навчатися на період навчання на підставі ст.181, ст.182, ст.184, ст.185, ст.191, ст.199, ст.200, ст.201 СК України, починаючи з дня звернення до суду з наказом про стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання дитини 22.06.2022 року, оскільки суд відмовив у видачі такого наказу. (а.с.33-41). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.03.2023 року постановлено перейти до розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] про припинення стягнення аліментів за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 18.04.2023 року в підготовчому засіданні суд уточнив назву документа, поданого 30.12.2022 року, законним представником [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] . Встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] вважали даний документ позовною заявою третьої особи, яка заявила самостійні вимоги про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини [PERSON] , стягнення з матері на користь доньки аліментів на її утримання. Просили суд надати час для усунення недоліків позовної заяви третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] 04.05.2023 року після усунення недоліків до суду надійшов документ, названий позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] , поданий її законним представником [PERSON] , в якому просили: 1) постановити ухвалу про вступ у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, 2) прийняти позовну заяву третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, 3) стягнути з матері [PERSON] на користь доньки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі щомісячно частини всіх доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу наказу про стягнення аліментів з матері 22.06.2022 року, 4) відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК допустити негайне виконання наказу у межах сплати платежу за один місяць, 5) припинити стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука, з підстав, що дитина не проживає з матір`ю. В обґрунтування документу зазначено обставини, аналогічні первісному позову [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.05.2023 року прийнято позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] до відповідача [PERSON] , за участі позивача за первісним позовом [PERSON] , про припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька на користь матері, стягнення аліментів з матері на користь доньки на її утримання. За клопотанням первісного позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] витребувано докази, а саме у Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України про перетин кордону [PERSON] та [PERSON] з серпня 2019 року по теперішній час. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] , про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини, а також за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] до відповідача [PERSON] , за участі позивача [PERSON] , про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини, про стягнення аліментів з матері на користь доньки на її утримання, призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Отже, в розумінні ст.19, 274 ЦПК України справа про припинення стягнення аліментів на утримання дитини- не є малозначною. У ст.58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. У ст. 59 ЦПК України встановлено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. У ст. 18 СК України встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. За таких обставин, суд вважає, що позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] поданий уповноваженою особою - її законним представником батьком [PERSON] [PERSON] , яка [INFO] досягла 14-річного віку, а тому має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права у сімейних відносинах. Разом з тим, відзив на первісний позов [PERSON] поданий неуповноваженою особою [PERSON] , оскільки останній не є адвокатом чи законним представником, а відповідно не має права представляти інтереси відповідача [PERSON] у справах, які не є малозначними. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не подала відзив на первісний позов [PERSON] , не подала відзив на позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] . В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] підтримали свої позови, просили: 1) припинити стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з підстав, що мати не проживає з дитиною та не утримує її, 2) стягнути з матері [PERSON] на користь доньки [PERSON] аліменти на її утримання під час її неповноліття, а після досягнення повноліття на період навчання. Повідомили, що мати [PERSON] з 2019 року проживає у Польщі. Донька [PERSON] не проживає з матір`ю з моменту її виїзду до Польщі з 2019 року. [PERSON] постійно проживає та навчається в Україні, повністю утримується батьком [PERSON] . Донька [PERSON] проживає за місцем навчання та у тітки з дядьком - рідними зі сторони батька. Мати [PERSON] не утримує доньку [PERSON] . В судове засідання учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про місце і час розгляду справи. А тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали і оцінюючи їх в сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.11.2005 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 605. (а.с.7). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від доходу платника аліментів щомісячно, починаючи 29.09.2010 року і до повноліття дитини. 26.09.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області видав виконавчий лист у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року. Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 05.10.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2117/2010, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року, було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. За результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП, Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.10.2018 року відкрито виконавче провадження № АСВП: [NUMBER] про стягнення аліментів з боржника [PERSON] на користь [PERSON] . Разом з тим, згідно з довідкою виконавчого комітету Драбинівської сільської ради №02-28/149 від 25.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , постійно проживає без реєстрації з 01.03.2020 року по теперішній час разом з тіткою [PERSON] , [INFO] , в господарстві дядька [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10). [PERSON] закінчила у 2021 році Кустолівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджено свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти з відзнакою [NUMBER] від 11.06.2021 року. (а.с.10). Згідно з Договором про надання освітніх послуг, пов`язаних зі вступом у заклади вищої освіти України №079 від 28.05.2021 року, Національний юридичний університет ім. Я. Мудрого, в особі директора Полтавського юридичного коледжу Старостіної Л.Л., та замовник [PERSON] уклали договір, за умовами якого Університет за рахунок коштів Замовника надає слухачу [PERSON] послуги, пов`язані з підготовкою його до вступу у заклади вищої освіти України за денною формою навчання протягом 28.05.2021 року до 29.06.2021 року. Вартість навчання 970 грн. (а.с.11). Згідно з квитанцією №5734-ТН1К-ТЕТХ-Т0ВЕ від 12.06.2021 року [PERSON] сплатив 970 грн. на виконання Договору про надання освітніх послуг, пов`язаних зі вступом у заклади вищої освіти України №079 від 28.05.2021 року. Згідно з Договором про надання освітніх послуг №ОП-9.2021-67 від 01.07.2021 року, Договором про надання платних освітніх послуг №ФМБ-9-2021-016 від 29.07.2021 року, Національний юридичний університет ім. Я. Мудрого, в особі директора Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого» Старостіної Л.Л., та вступником [PERSON] , із її законним представником [PERSON] укладений договір, предметом якого є надання освітніх послуг, здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою Право за спеціальністю 081 Право для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Надання освітньої послуги проводиться платно, за рахунок замовника [PERSON] , вартість навчання 46800 грн., а саме за навчальні роки 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 по 15600 грн. На виконання своїх зобов`язань за Договором про надання платних освітніх послуг №ФМБ-9-2021-016 від 29.07.2021 року [PERSON] сплатив за навчання своєї дитини [PERSON] в цілому 15600,00 грн., що підтверджено квитанціями АТ «Універсал Банк» №2Н14-ВТХ8-1Т8М-9ВА0 від 13.08.2021 року на суму 7800 грн., №АМ52-В8Е5-А22М-7РТХ від 04.02.2022 року на суму 7800 грн. [PERSON] оплатив за гуртожиток за місцем навчання для своєї дитини [PERSON] , що підтверджено квитанціями АТ «Універсал Банк» №Р5МЕ-ВК65-4Е5-42А5 від 03.09.2021 року на суму 3920,00 грн., №С063-886Х-Е0ЕХ-19МЕ від 23.02.2022 року на суму 1272 грн. Згідно з довідкою директора Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого» Старостіної Л.Л. від 30.06.2021 року, [PERSON] з 01.09.2021 року є студенткою денної форми навчання за спеціальність 081 Право освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр ВСП «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого» за рахунок коштів фізичних осіб, термін - 3 навчальні роки. (а.с.19). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.06.2019 року у справі № 537/5367/18, провадження № 2/537/223/2019, відмовлено в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зміну розміру і способу стягнення аліментів на виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року по справі №2-2117/2010. Під час розгляду справи №53/5367/18 судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання №14213 від 15.11.2018 року та №14139 від 15.11.2018 року, дитина [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] навчалася у 6 - В класі КНВК №6 Кременчуцької міської ради Полтавської області, що вбачалося із довідки №81 від 16.11.2018 року. 29.09.2010 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення по справі №2-2117/2010, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частини з усіх видів заробітку платника аліментів, починаючи з 29 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення, 26.09.2018 року було видано виконавчий лист №2-2117/2010, який перебуває на виконанні у Хорольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що вбачається, зокрема, із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 05 жовтня 2018 року. Як вбачалося зі змісту пояснення в.о. начальника Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сальнік О.В. за вих.№ 15.25-39/1445 від 05.02.2019 року, на виконанні у зазначеній виконавчій службі перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття, згідно виконавчого листа №2-2117, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області; згідно довідки-розрахунку, станом на 01.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня; у зв`язку із тими обставинами, що боржник отримує заробітну плату в розмірі 3723,00 грн., перебуваючи з 2015 року на посаді керівника адвокатського бюро «[PERSON]», з травня 2018 року по вересень 2018 року аліменти нараховувалися в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2018 року - у розмірі частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи №53/5367/18 не містили належних та допустимих доказів того, що майновий стан [PERSON] покращився. А тому рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28.08.2019 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення - за недоведеністю заявленого позивачем [PERSON] факту збільшення доходу відповідача [PERSON] , що може бути підставою для зміни розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів на утримання дитини, та відсутністю правових підстав для зміни способу стягнення аліментів. Головний Центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом №91-27647/18/23-вих. від 13.06.2023 року повідомив, що з серпня 2019 року по час надання інформації [PERSON] перетинала держаний кордон України: в`їзд 21.09.2019 року - виїзд 21.11.2019, в`їзд 27.12.2019 року - виїзд 13.01.2020 року, в`їзд 01.05.2022 року - виїзд 16.05.2022 року, в`їзд 05.11.2022 - виїзд 11.01.2023 року. (а.с.172). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши подані суду докази, суд вважає встановленим, що з 01.03.2020 року року дитина [PERSON] не проживає з матір`ю [PERSON] , оскільки дитина [PERSON] навчається в Україні, проживає у тітки з дядьком або у гуртожитку за місцем навчання, а мати [PERSON] знаходиться більшу частину часу за межами України, виїздила без дитини. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з ч.2 ст.188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від зобов`язання утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення (звільнення) стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Отже враховуючи, що позивач [PERSON] та третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] заявили, що остання не проживає з матір`ю [PERSON] з 01.03.2020 року, що підтверджено довідкою Драбинівської сільської ради №02-28/149 від 25.09.2020 року про фактичне місце проживання дитини у тітки [PERSON] з дядьком [PERSON] в с. Галущина Гребля Новосанжарського району Полтавської області, де у 2021 році дитина отримала базову середню освіту, продовжила навчання на денній формі у м. Полтава, а також інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що [PERSON] виїжджала без дитини за кордон України, де з 2019 року перебувала більшість часу. Сам лише факт реєстрації постійного місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] не може свідчити про їх спільне проживання. За таких обставин стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , яка з нею не проживала з 01.03.2020 року, свідчить про порушення майнових прав та інтересів батька та дитини, оскільки мати, яка проживає окремо від дитини, не має право розпоряджатися аліментами, що стягуються на утримання дитини. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З огляду на наведені положення закону, зміст позовних вимог первісного позивача та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, суд вважає за необхідне з 01.03.2020 року звільнити батька [PERSON] від сплати аліментів на користь матері [PERSON] для утримання дитини [PERSON] , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року по справі №2-2117/2010 з підстав, що має істотне значення, оскільки в цей період з 01.03.2020 року дитина не проживала з матір`ю - стягувачем аліментів. За таких обставин, позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] , а відповідно і позовні вимоги первісного позивача [PERSON] про звільнення батька від стягнення на користь матері аліментів для утримання дитини [PERSON] з підстав непроживання матері з дитиною - підлягають задоволенню з 01.03.2020 року, оскільки дослідженими доказами доведено, що з цього часу дитина [PERSON] не проживала з матір`ю [PERSON] . Отже оскільки позовні вимоги позивача та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, - задоволено, з 01.03.2020 року [PERSON] звільнений від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне відкликати виконавчий лист, виданий 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року. Стосовно вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] про стягнення аліментів з матері [PERSON] на її користь для її утримання з 22.06.2022 року, суд врахував обставини, зазначені у положеннях ст.181, ст.182, ст.184, ст.185, ст.191, ст.199, ст.200, ст.201 СК України, та вважає за необхідне: 1) стягнути з матері [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову до суду 30.12.2022 року і до повноліття дитини [INFO] , 2) стягнути з матері [PERSON] на користь повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання на період навчання щомісячно в розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з набуття донькою повноліття [INFO] і до закінчення навчання у відокремленому структурному підрозділі "Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого" 30.06.2024 року. Враховуючи положення ст.34, ст.253 ЦК України, початком строку стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання має бути день набуття повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто [INFO] , оскільки повнолітньою вважається людина на наступний день після її народження, що відповідає правовій позиції Верховного Суду в ухвалі від 14.12.2020 року у справі №178/1827/19. 30.12.2022 року третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з матері аліментів на її користь, з врахуванням положень ч.3 ст.185 ЦПК України. Тому суд вважає, що відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти для утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 30.12.2022 року. Суд не вбачає підстав для задоволення позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання за минулий час, тобто з 24.06.2022 року і до 29.12.2022 року до звернення з відповідним позовом до суду, оскільки [PERSON] не подала суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати. Батько [PERSON] звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з матері [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] .. Проте ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.06.2022 року у справі №537/1342/22 відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу за наявності спору про право. Але суду не подано доказів, що дитина [PERSON] чи її законний представник батько [PERSON] вживали заходів щодо одержання аліментів з матері [PERSON] , але не могли їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, а також 992,40 грн. за позовну вимогу про звільнення від сплати аліментів.

Outcome: partial