Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «Глобал Спліт» Балашов В.В. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором №1/4234230 від 24.11.2021 року в розмірі 32069 грн. 41 коп., яка складається з: 17372 грн. 54 коп. строкової заборгованості; 2627 грн. 46 коп. простроченої заборгованості; 3252 грн. 60 коп. прострочених відсотків; 1140 грн. 00 коп. комісії та 7410 грн. 00 коп. простроченої комісії та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, 24.11.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4234230, у пункті 1.1 якого передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит в сумі 20000 грн. 00 коп., строком на 72 місяця з 24.11.2021 року по 23.11.2027 року (включно). За умовами договору, позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, зазначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 16.10.2023 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Кредитним договором №1/4234230 від 24.11.2021 року в розмірі 32069 грн. 41 коп., яка складається з: 17372 грн. 54 коп. строкової заборгованості; 2627 грн. 46 коп. простроченої заборгованості; 3252 грн. 60 коп. прострочених відсотків; 1140 грн. 00 коп. комісії та 7410 грн. 00 коп. простроченої комісії та вирішити питання розподілу судових витрат. 23.01.2023 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 3-2023 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1/4234230 від 24.11.2021 року. Враховуючи наведене та те, що відповідачем належним чином не виконується зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, представник позивача просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВ «Глобал Спліт» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до приписів ст. 128 ЦПК України. 14.12.2023 року через систему «Електронний суд» на адресу суду від генерального директора ТОВ «Глобал Спліт» Балашова В.В. надійшла заява, відповідної до якої позивач просив розгляд справи провести без участі їх представника, зазначивши, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, що були призначені на 05.12.2023 року та 18.01.2023 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів ст. 178 ЦПК України, не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Також відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст.77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 ст. 129 КУ України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього кодексу. Частиною 2 ст. 77 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 24.11.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1/4234230, у пункті 1.1 якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 20000 грн. 00 коп., строком на 72 місяця з 24.11.2021 року по 23.11.2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, зазначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. У пункті 1.2. Кредитного договору сторони узгодили, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Згідно з підпунктами 1.4.1 1.4.3 пункту 1.4. розділу 1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду (далі проценти) щомісячно, в розмірі 15.00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (далі комісія) щомісячно, в розмірі 2.85 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. Договору; протягом строку дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків, внесення змін до договору за згодою сторін в порядку, визначеному пунктом 5.8 Договору. Відповідно до пункту 1.5 Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника (надалі Правила), які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням договору (зокрема, не застосовуються положення щодо страхування життя позичальника). У розділі 2 перебачений порядок погашення заборгованості та інші положення договору. Так, згідно з пунктом 2.1 Кредитного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в банку. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день (пункт 2.2 Кредитного договору). Відповідно до пункту 2.3 укладеного Кредитного договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмові формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. У пункті 2.4 Кредитного договору передбачено, що позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно з пунктом 2.6 Кредитного договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а так договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. У випадку відступлення права вимоги за Договором банк протягом 10 робочих днів зобов`язаний повідомити позичальника про такий факт у один із способів: шляхом направлення поштових відправлень текстових, голосових та інших повідомлень через засоби телекомунікації, у тому числі без залучення працівника банку, нового кредитора або колекторської компанії, шляхом використання програмного забезпечення або технологій, за реквізитами, зазначеними у розділі «Реквізити та підписи Сторін», або іншими реквізитами, які отримані банком в процесі виконання Договору у відповідності до пункту 2.2.5 Правил. У разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про споживче кредитування»; у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог пунктів 2.2.3 2.2.9 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в пункті 1.1 Кредитного договору за кожний випадок порушення ()пункти 3.1, 3. 2 розділу 3 Кредитного договору). Відповідно до пунктів 4.6, 4.7 Кредитного договору, банк має право залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію; права і обов`язки банку, передбачені цим розділом договору, поширюються також на нового кредитора (у разі відступлення банком вимоги за договором) та колекторську компанію (у разі її залучення банком або новим кредитором); сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що випливають з договору, та встановити його тривалістю 10 років. Даний Кредитний договір скріплений підписами представника банку та [PERSON] . До кредитного договору надано підписну відповідачем Пам`ятку клієнта за кредитним договором № 1/4234230 від 24.11.2021 року, а також Додаток № 1 до Кредитного договору № 1/4234230 від 24.11.2021 року Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі Графік платежів по кредиту, ануїтет). Крім того, як свідчать надані позивачем матеріали справи, 24.11.2021 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, які містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме зазначено, що сума кредиту становить 20000 грн. 00 коп., строк кредитування 72 місяців; мета отримання кредиту придбання товарів для задоволення споживчих потреб; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом, на поточний рахунок позичальника, в день укладання кредитного договору; процентна ставка 15,00 % річних, тип ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 51568 грн. 87 коп., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло, відсотки, комісії та інші платежі) 71568 грн. 87 коп.; реальна річна процентна ставка 75,90 %. Окрім іншого [PERSON] заповнив та підписав Заяву-анкету № 0101135-24112021-002 від 24.11.2021 року на отримання готівкового кредиту «Свобода». При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаного вище Кредитного договору, Пам`ятку клієнта за кредитним договором, Додатків до договору, Паспорту споживчого кредиту, а також заяви-анкети на отримання послуг в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Як убачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» перед відповідачем виконало, надавши грошові кошти у кредит у розмірі 20000 грн. 00 коп., які [PERSON] використовув, що жодним чином не спростовано відповідачем в ході судового розгляду. Із розрахунку заборгованості встановлено, що борг відповідача за Кредитним договором №1/4234230 від 24.11.2021 року становить 32069 грн. 41 коп., яка складається з: 17372 грн. 54 коп. строкової заборгованості; 2627 грн. 46 коп. простроченої заборгованості; 3252 грн. 60 коп. прострочених відсотків; 1140 грн. 00 коп. комісії та 7410 грн. 00 коп. простроченої комісії. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. Як свідчать наявні матеріали справи 23.01.2023 року між ТОВ «Глобал Спліт» (Новий кредитор) та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Первісний кредитор) укладений Договір про відступлення права вимоги № 3-2023 у відповідності до умов якого, а саме пункту 2.1, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно пункту 3.1 Договору про відступлення права вимоги, право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідно Реєстру прав вимог за зразком, наведеним у Додатку № 1 до Договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містить в Додатку № 4 до цього Договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по Кредитним договорам. Згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 3-2023 від 23.01.2023 року Реєстр прав вимог № 1, укладеного між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 1/4234230 від 24.11.2021 року у розмірі 32069 грн. 00 коп. Отже, ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 32069 грн. 41 коп., з них: 17372 грн. 54 коп. строкової заборгованості; 2627 грн. 46 коп. простроченої заборгованості; 3252 грн. 60 коп. прострочених відсотків; 1140 грн. 00 коп. комісії та 7410 грн. 00 коп. простроченої комісії. 26.01.2023 року до [PERSON] АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було направлено повідомлення про те, що 23.01.2023 року відбулось відступлення прав вимоги за договором № 3-2023 від 23.01.2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 1/4234230. 08.06.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» на адресу [PERSON] було направлено лист-пропозицію, в якому повідомлено, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 3-2023 від 23.01.2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим правонаступником та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 1/4234230. Як свідчать наявні матеріали справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] , не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, а ні на рахунки ТОВ «Глобал Спліт». Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Глобал Спліт» за Кредитним договором №1/4234230 від 24.11.2021 року у розмірі 36069 грн. 00 коп. При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ЦК України, що регулюють спірні правовідносини. У ч. 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Положеннями ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що закріплено у ч. 1 ст. 1055 ЦК України. За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Приписи ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями ст. 611 ЦК України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 614 ЦК України регламентовано, що яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги Кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст. ст. 526 530 ЦК України. Приписами ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до положень ст. 516 Цивільного кодифікованого закону України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів, комісії за користування грошима належним чином не виконав. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитом договором №1/4234230 від 24.11.2021 року у розмірі 32069 грн. 41 коп. підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України, підтверджені належними доказами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт», суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved