Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

16 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. З метою захисту прав неповнолітньої дитини позивачка звернулася з позовом до суду. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Яковенка Г. М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання 14.12.2023 та 09.01.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч. 3, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 19, 20, 21, 29). 09.01.2024 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з [PERSON] . На обґрунтування зазначених вимог позивачем вказано, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2022 року, від якого мають неповнолітню дитину. Однак, відповідно до доданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 липня 2022 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 338 між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 січня 2021 року Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 06, [PERSON] народилася [INFO] та батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження дитини вказане інше прізвище батька. Крім того, суду не надано інших документів, які б вказували на біологічне походження дитини від даної особи, а також рішення суду про встановлення або визнання батьківства. З урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed