Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

20 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відшкодування завданої моральної шкоди. 1.Стислий виклад позиції позивача На обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 18.03.2021 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до якого він, [PERSON] передав, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 17 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день підписання Договору позики становило еквівалент 470\~730,00 грн. Договір позики посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстровано у реєстрі за № 607. У відповідності до Договору позики, остаточний розрахунок за договором позики має бути здійснено не пізніше 15.04.2021 р. У той же час, відповідач [PERSON] договірні зобов`язання не виконав, суму позики не повернув та уникає будь-яких контактів з позивачем. У відповідності до п.2.7 Договору позики, у разі неповернення чи у разі несвоєчасного повернення суми позики у строк, визначений договором, позичальник сплачує пеню у розмірі 5 проценті від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Крім того, у відповідності до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних з простроченої суми, якщо договором не встановлений інший розмір відсотків. Позивач [PERSON] також зазначив, що діями відповідача йому спричинена також і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, внаслідок чого він нервував, внаслідок чого у нього відбулися прояви хвороби спини, він тривалий час не може повернути належні йому грошові кошти . Завдану моральну шкоду він оцінює у розмірі 25\~000,00 грн. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на вимоги ст.ст. 23, 192, 202, 524, 526, 625, 628, 638, 1046, 1049, 1167 ЦК України, просив суд: -стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 18.03.2021 року у розмірі 17\~440,14 доларів США, яка складається з: основної заборгованості за договором 17\~000,00 доларів США; трьох відсотків річних з простроченої суми - 440,14 доларів США; -стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди 25\~000,00 грн. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позов не подавався. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 20 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відшкодування завданої моральної шкоди. 19 липня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 17 серпня 2023 року справа надійшла до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 29 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду зщ позовною заявою, в якій усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року відкрите провадження у справі, судом визначено, що розгляд справи належить проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 4. Судовий розгляд Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Кільбурт Д.М. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідачбув належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. 5. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.03.2021 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 17 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день підписання Договору позики становило еквівалент 470\~730,00 грн. Договір позики посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстровано у реєстрі за № 607. Згідно п.2.1 Договору позики, договір позики є безпроцентним. У відповідності до п.2.2. Договору позики, остаточний розрахунок за договором позики має бути здійснено не пізніше 15.04.2021 р. На підставі п.п. 2.3. Договору позики, сторони договору визначилися, що повернення грошей має бути здійснено в місті Києві готівкою. У відповідності до п.2.7 Договору позики, у разі неповернення чи у разі несвоєчасного повернення суми позики у строк, визначений договором, позичальник сплачує пеню у розмірі 5 проценті від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що ним повністю, або частково виконано умови спірного Договору позики. 6.Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Враховуючи фактичні обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини договору позики 7.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 7.1 Стосовно вимог про стягнення заборгованості за договором позики. У відповідності до ст. 11 ЦК України, 1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; Згідно до ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормами ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання:\~«Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а\~також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)». У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України\~визначені правові\~наслідки порушення\~зобов`язання,\~а саме,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 2. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 7.2 Стосовно відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно приписам\~ст.\~23\~ЦК України, 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 8.Висновки суду. 8.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 8.2 Стосовно вимог про стягнення заборгованості за договором позики Оскільки між\~сторонами укладено\~Договір позики, відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним повністю, або частково виконано умови спірного Договору позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 17\~000,00 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як зазначалося вище, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором позики визначено, що остаточний розрахунок за договором позики має бути здійснено не пізніше 15.04.2021 р. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, у позивача виникло право на стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми. У той же час, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами не можуть бути стягнуті. Враховуючи наведене, стягненню підлягають суми трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 16.04.2021 по 24.02.2022, за 315 днів, та зазначена сума становить 440,14 доларів США (17\~000 доларів США х 3% х315 : 365). Стосовно стягнення заборгованості саме у іноземній валюті, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від\~04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18 висловлена правова позиція з приводу можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Так, у відповідності до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII), 1. У разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. 2. У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи, небанківського надавача платіжних послуг за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. 3. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. 8.3 Стосовно відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно правових позицій Верховного Суду України та Великої палати Верховного Суду, моральна шкода за порушення договору не може бути компенсована, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором. (постанова Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12.) Зазначений висновок ґрунтується на вимогах статті 611 ЦК України, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Нормами ЦК України передбачені наслідки невиконання зобов`язання та визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, стягнення неустойки (пені), індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми. Враховуючи наведене, не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди позивачу ті обставини, що відповідачем не виконані умови договору позики, у зв`язку з чим, вимоги у частині відшкодування завданої моральної шкоди не підлягають адоволенню. 9.Розподіл судових витрат Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати, що складаються з судових витрат по сплаті судового збору у розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог 6\~216,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial