Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача - адвокат Крамар Ю.М. 31.08.2023 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , котрий був зареєстрований 15.05.2003 Виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 03. Позов обґрунтовано тим, що 15.05.2003 між сторонами був укладений шлюб. У шлюбі вони прожили більше 20 років. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . З червня 2022 року [PERSON] мешкає з іншою жінкою, з якою планує створювати сім`ю. Саме з цього часу після чергової сварки із відповідачкою перестав проживати та переїхав до співмешканки. Одночасно зазначає, що спроби налагодити спільне життя є абсолютно безперспективними і збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки планує одружитися з іншою жінкою. Відтак, просить на підставі ст. ст. 109, 110-112 СК України, позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про розірвання шлюбу не подала. Заяви та клопотання учасників справи. 20.11.2023 надійшла заява від представника відповідача - адвоката Попів-Кішко Р.Й. про надання строку на примирення. 19.01.2024 від представника позивача - адвоката Крамара Ю.М. надійшло клопотання про розгляд справи, яка призначена на 22.01.2024 о 10 год., проводити за відсутності позивача. [PERSON] не має наміру примирятись із відповідачем. Будь-яких перемовин з цього приводу не вів. Вважає, що клопотання про надання строку на примирення подавалось останнім виключно з метою затягування справи. Просить позов задо волити в повному обсязі. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 16.10.2023, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який у цьому позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 30.10.2023 о 09 год. 45 хв.. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 30.10.2023 розгляд справи відкладено на 20.11.2023 о 09 год. 30 хв.. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 05.12.2023 розгляд справи відкладено на 22.01.2024 та надано термін на примирення, котрий не може перевищувати півтора місяці. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами не здійснювалося. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, та ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, судом встановлено, щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 15.05.2003, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 03. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітній. Судом також встановлено, що сторони тривалий період не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, разом з відповідачем не проживають. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Тому позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу, з урахуванням того, що має іншу жінку, з якою планує створити сім`ю. У свою чергу, наданий за ініціативою відповідача строк сторонам для примирення до ніяких позитивних змін в житті сторін не призвів, а позивач, після спливу такого строку, надалі наполягає на розірванні шлюбу. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін. Позивач твердо намірений розлучитись та створити сім`ю з іншою жінкою. Наданий судом час на примирення до позитивного вирішення конфлікту та збереження сім`ї не призвів, а тому, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відтак, суд вважає, що слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований котрий був зареєстрований 15.05.2003 Виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 03. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1073 грн. 60 коп. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved