Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Ужгородської міської ради в Закарпатській області, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.09.2005 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Донецьк. У шлюбі в них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося і рішенням Ужгородського міськрайонно суду від 25 жовтня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Також було подано позов до Ужгородського міськрайонного суду про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, де рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.01.2019 року позовні вимоги позивачки було задоволено повністю. Пояснює, що після розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні дітей не бере, життям дітей не цікавиться та обов`язок покладений на нього рішенням суду не виконує. На даний момент діти проживають із матір`ю. Вказує, що отримала висновок органу опіки та піклування Ужгородської міської ради. В даному висновку зазначається, що діти цілком і повністю позбавлені уваги батька та підтримують рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Покладені на нього законом обов`язки не виконує, жодних контактів з дітьми не підтримує. Педагогічну, матеріальну, фінансову, посильну трудову або будь-яку іншу участь у вихованні та житті дітей [PERSON] не приймає. Мати дітей належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Також у висновку органі опіки та піклування наявні дані про акт обстеження житлового приміщення де проживає мати разом з дітьми. Відповідно до даного акту від 21.10.2022 року зазначається те, що гр. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом із малолітнім сином [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON] в двох поверховому трикімнатному будинку. В помешканні наявні добрі умови проживання. Санітарно-гігінєнічний стан знаходиться на належному рівні, в будинку є всі необхідні комунальні зручності, кімнати вмебльовано необхідними меблями та побутовою технікою. Для проживання та виховання дітей створено належні умови. У дітей є окремі спальні кімнати, шафи для одягу та місця для навчання. Діти забезпечені шкільним приладдям та ноутбуками, одягом та взуттям по сезону, а також необхідними продуктами харчування. [PERSON] фінансово дітей не забезпечує та фінансової підтримки для їх утримання не надає. Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав на [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2023 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Від представника позивача - адвоката Литвин С.Й. надійшла заява про розгляд справи без участі, згідно якого просив розглядати праву у його відсутності. Позовні вимоги підтримую в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику останнього через вебпортал Судова влада України, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак від головного спеціаліста Шатрова В., надійшов лист, згідно якого просив розгляд справи проводити без їх участі. При прйнятті рішення просив врахувати висновок Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 07.11.2022 №769/23/02-19. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує сторона позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2017 року між ними було розірвано (справа № 308/4873/17). Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецьку Донецької області, [PERSON] , народився [INFO] , його батьком значиться [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецьк, [PERSON] народилася [INFO] , її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2019 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам [PERSON] , виконавчий лист №308/9049/18 від 09.01.2019, виданого Донецьким відділом ДВС у Донецькому районі Донецької області, заборгованість станом на 31.01.2023 становить 71 226,29 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування - Ужгородського міськвиконкому від 07.11.2022 року за № 769/23/02-19, виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Із висновку слідує, що акт обстеження проведений 21.10.2022 року вказує на те, що гр. [PERSON] проживає без реєстрації у двоповерховому трикімнатному будинку за адресою [ADDRESS] . Разом з нею без реєстрації проживають її теперішній чоловік [PERSON] , малолітній син [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] та малолітній син від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Для проживання та виховання дітей створено належні умови. Також на комісії було заслухано дітей, які повідомили, що протягом тривалого періоду часу не бачили свого рідного батька та не спілкувались з ним, батьком вони наразі називають свого вітчима. Проти позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] , не заперечують. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не піклується про них, не забезпечує матеріально. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 07.11.2022 та в інтересах майбутнього неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved