Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

14 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року. За період шлюбних відносин у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач не проживає разом з відповідачем з 2010 року, діти з 2010 року по теперішній час проживають разом з матір`ю. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не проявляє батьківської турботи та виховання, не виявляє ані цікавості, ані піклування про навчання дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує дітей матеріально, не надає необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Відповідач не вітає дітей з днем народження, не бачиться з ними та не телефонує їм, жодного разу не звертався до позивача з наміром про зустріч з дітьми. Вихованням та забезпеченням дітей [PERSON] та [PERSON] займається позивач, саме вона дбає про матеріальне становище дітей, виховує їх, відвідує навчальні заклади, медичні установи, приділяє дітям належну батьківську увагу проявляє турботу та піклується про їхнє особисте життя. 06 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] та троє синів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають усі разом, однією сім`єю, усі члени сім`ї між собою дуже добре взаємодіють, у домі завжди гармонійна атмосфера, у сім`ї склалися відносини взаємоповаги та любові один до одного у дітей, зокрема, у [PERSON] та [PERSON] гідні умови життя, чудові стосунки з [PERSON] , матір`ю та їхнім братом [PERSON] . [PERSON] проявляє любов та турботу до [PERSON] та [PERSON] , має намір та бажання їх усиновити. [PERSON] фактично виконує роль батька для [PERSON] та [PERSON] , забезпечує їх матеріально, бере участь у духовному, фізичному та моральному розвитку. Позивач уже зверталася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, однак рішенням від 23 листопада 2022 року Городенківський районний суд Івано-Франківської області відмовив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Попереджено відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , більше уваги приділяти фізичному та духовному розвитку, надавати матеріальну допомогу, знайти спосіб відновити дружні стосунки з синами. Покладено на Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як представника органу опіки та піклування, контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року - без змін. Однак після ухвалення рішення про відмову у позбавленні батьківських прав відповідач не змінив ставлення до виховання дітей, батьківські обов`язки й надалі не виховує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що полягає у відсутності спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення. Відповідач взагалі не виходить на зв`язок зі своїми дітьми та жодного разу не проявляв бажання ані побачити дітей, ані поспілкуватися з ними. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно синів, що полягає у відсутності будь-якої фінансової допомоги, а також відсутності забезпечення необхідного харчування, культурного розвитку, соціалізації, інтересу до внутрішнього світу, умов для отримання освіти. [PERSON] окрім ненадання фінансової допомоги своїм синам, не надає також будь-яких матеріальних благ, наприклад подарунків до дня народження, білетів в театр/кінотеатр, одягу тощо. Окрім того, поведінка та особа батька [PERSON] тільки завдають шкоди інтересам його синів, свідчать про його аморальну та протизаконну діяльність, оскільки він неодноразово та стабільно притягувався до адміністративної відповідальності. Систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем, його винна поведінка та небажання змінюватися по відношення до своїх синів, брати роль у вихованні та виконувати роль батьків підтверджується також психологічними характеристиками психоемоційного стану дітей. Усе вищезазначене свідчить, що [PERSON] явно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, його дії ніяк не спрямовані на задоволення індивідуальних потреб своїх дітей, а тому на підставі пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Позовну вимогу про збільшення розміру аліментів на дітей позивач обґрунтовує наступним. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2010 року по справі № 2-388/2010 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-388/2010, та ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1400 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак зазначене рішення відповідачем належно не виконується. З довідки-розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №342/169/20 від 26 лютого 2021 року вбачається, що станом на 01 квітня 2023 року борг по сплаті аліментів становить 23 681,43 гривень. Позивач офіційно не працевлаштована, постійного місця роботи також немає, станом на даний час є безробітною, будь-якого матеріального забезпечення від держави не отримує. Потреби дітей тільки збільшуються у зв`язку із зростанням кількості їхніх захоплень, потребі в їжі, зміні одягу та додатковими витратами для лікування, оздоровлення тощо. Тобто з моменту присудження аліментів у сумі 1400 гривень матеріальний стан позивача значно погіршився, оскільки потреби та витрати на дітей тільки зростали, а її дохід не збільшувався. Відповідач жодних додаткових витрат на утримання синів не сплачує, 1400 гривень, присуджені за рішенням суду на сплату аліментів, станом на даний час навіть не відповідають 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Крім того, згідно економічних показників в Україні, з 2021 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України рівень цін зріс ще на 35-40%. У зв`язку з вищезазначеним, з метою забезпечення захисту прав та інтересів синів позивач просить замість 1400 грн присудити аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір стягнення аліментів, який встановлений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2021 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року дану справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Головатюк І.М. у судове засідання не з`явилися. Проте, надаючи пояснення у судовому засіданні 13 грудня 2023 року, позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просили позов задовольнити. 22 січня 2024 року представник позивача адвокат Головатюк І.М. надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду не прибула, але подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 березня 2012 року рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області, що набрало законної сили 16 березня 2012 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 104. Дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з позивачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище « [PERSON] » (а.с. 17-18, 182-183). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 19, 184). Згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 22, 187). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, 06 жовтня 2016 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.26, 191). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27, 192). Відповідно до копій Витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-32, 193-197). Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 33, 198). [PERSON] має намір та бажання усиновити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою, засвідченою приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. та зареєстрованою в реєстрі № 325 (а.с. 34, 199). У відповідності до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Богородчанської селищної ради від 18 травня 2023 року № 102, [PERSON] , [INFO] , звертався за медичною допомогою. Під час звернення до лікаря з приводу захворювань та профілактичних оглядів батько дитини не був присутній. Дитина оглядалася у присутності матері та її чоловіка [PERSON] (а.с. 41). Відповідно до довідки від 17 травня 2023 року, що видана [PERSON] , при медичних та профілактичних оглядах [PERSON] батько не був присутнім (а.с.42). 18 травня 2023 року були дані письмові пояснення сусідів позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в яких зазначили, що вони є сусідами [PERSON] , яка проживала з 2015 по 2023 рік за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] без батька виховує своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . За останні 8 років вони жодного разу не бачили, що [PERSON] (батько дітей) приходив до дітей, цікавився їх вихованням, виконував батьківські обов`язки. Усім процесом виховання дітей та їх матеріальним забезпеченням займається мама дітей та її законний чоловік [PERSON] (а.с. 43-51). Згідно довідки № 34 від 17 травня 2023 року, що видана директором Сороківської гімназії Городенківської міської ради Грицюком І.В., батько [PERSON] , [PERSON] , за час навчання його сина у 8 класі не цікавився навчанням сина та не відвідував батьківські збори (а.с. 52). З пояснювальної записки класного керівника 8 класу Сороківської гімназії Городенківської міської ради Волох Г.А. від 17 травня 2023 року вбачається, що батько учня 8 класу [PERSON] , [PERSON] , не цікавився навчанням сина і не відвідував батьківських зборів (а.с. 53). Директором Івано-Франківським вищого професійного училища сервісного обслуговування техніки та керівником групи була дана характеристика відносно [PERSON] про те, що тільки мати [PERSON] відвідує батьківські збори та інші заходи, що проводяться в училищі, цікавиться його навчанням, поведінкою, відвідуванням уроків, особисто спілкується з керівниками групи, а також перелічено позитивні якості та здібності [PERSON] (а.а. 54). Відповідно до довідки-розрахунку зі сплати аліментів, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 квітня 2023 року становить 23681,43 грн (а.с.54а). Службою у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради була дана відповідь на адвокатський запит від 25 травня 2023 року щодо здійснення контролю Службою у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за виконанням [PERSON] рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року, згідно якої станом на 05 червня 2023 року від [PERSON] не надходило жодних письмових пояснень, клопотань чи звернень стосовно виконання ним батьківських обов`язків, особисто також не звертався (а.с.55). З психологічної характеристики психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] , виконаної 19 травня 2023 року психологом-діагностом Товариства з обмеженою відповідальністю «Серденько», Центру психологічної допомоги дітям « Серденько» Магістром психологічних наук [PERSON] за підписом Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Серденько», Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» Серденька Василя вбачається наступне: «За результатами діагностичного дослідження станом на 19 травня 2023 року можна зробити наступні висновки. Наявний позитивний образ матері та вітчима, а також старшого і молодшого братів. Образи батька та бабусі (мами тата) є негативними. Хлопець зазначає, що батько злий, наявні погані спогади про бабусю тата. Бабуся завжди приймала сторону батька. Батько вживав алкоголь та бив маму, кричав на [PERSON] . Актуальна сильна образа на тата». Також у характеристиці зазначено, що [PERSON] бажає змінити своє прізвище на прізвище вітчима (а.с. 57-61). Згідно психологічної характеристики психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] , виконаної 19 травня 2023 року психологом-діагностом Товариства з обмеженою відповідальністю «Серденько», Центру психологічної допомоги дітям « Серденько» Магістром психологічних наук [PERSON] за підписом Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Серденько», Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» Серденька Василя: «За результатами діагностичного дослідження станом на 19 травня 2023 року можна зробити наступні висновки. Наявний позитивний образ родини: матері та вітчима, а також старшого і молодшого братів. Хлопець зазначає, що не знає нічого про біологічного батька та своє відношення до нього. Встановлено відсутність досвіду перебування з батьком та забування подій, що пов`язані з батьком. Образ батька є негативним та тривожним, емоційний зв`язок відсутній. [PERSON] описує тата як злого, страшного, негарного, нещасного, не дуже веселого, поганого». Окрім цього, зазначено, що [PERSON] бажає змінити своє прізвище на прізвище вітчима, оскільки у хлопця відсутні згадки про біологічного батька та саме прізвище йому не подобається (а.с. 64-68). 25 травня 2010 року рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-388/2010, яке набрало законної сили 07 червня 2010 року, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 15 квітня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 88-89). 14 січня 2021 року рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-388/2010, та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1400 грн, щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 90-95). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29 вересня 2023 року за № 1283 про розгляд питань органу опіки та піклування вирішено надати висновок Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 131). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 132-136). Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року, що залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , більше уваги приділяти фізичному та духовному розвитку, надавати матеріальну допомогу, знайти спосіб відновити дружні стосунки з синами. Покладено на Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як представника органу контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків (а.с. 220-228). [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 229). Згідно частини першої-другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У пункті 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно частини четвертої статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. За змістом статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Суд на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, попереджено відповідача [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , більше уваги приділяти фізичному та духовному розвитку, надавати матеріальну допомогу, знайти спосіб відновити дружні стосунки з синами. Покладено на Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як представника органу контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. З відповіді Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вбачається, що станом на 05 червня 2023 року від [PERSON] не надходило жодних письмових пояснень, клопотань чи звернень стосовно виконання ним батьківських обов`язків, особисто у Службу він також не звертався. У судовому засіданні встановлено, що після ухвалення рішення від 23 листопада 2022 року [PERSON] продовжував свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками, ухилятися від виконання своїх обов`язків з виховання синів, добровільно не брав участі в їх утриманні, не цікавився їх вихованням, розвитком та станом здоров`я, жодного разу з ним не спілкувався, не вітав з днем народження та будь-якими іншими святами. Отже, у даній справі судом встановлено, що відповідач тривалий час нехтує потребами своїх дітей, порушує права дітей на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Відповідачем не доведено зміну своєї поведінки щодо дітей, прагнення здійснювати належне піклування за ними. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач не піклується про своїх неповнолітніх дітей, не забезпечує дітям необхідного виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу своїх синів, не створює умов для отримання синами освіти, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню синів. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав батька [PERSON] , оскільки змінити поведінку відповідача у кращу сторону неможливо, і позбавлення батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дітей. Крім того, суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Правилами частини другої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року встановлено у розмірі 3196 гривень. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що у позивача на день розгляду справи змінився матеріальний стан, оскільки з часу ухвалення судом рішення від зміну розміру аліментів витрати на утримання дітей зросли, значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, а у випадку захворювання також і на ліки. Розмір аліментів, який зобов`язаний сплачувати відповідач, є недостатнім для належного утримання дітей. У сукупності наведеного, з врахуванням позиції позивача, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, по 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину,. Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дітей. Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами встановлені підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, для зміни розміру аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, змінивши (збільшивши) розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей з 1400,00 грн до 25000,00 грн щомісячно на кожну дитину. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів у збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює вимог позову. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved