Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Представниця позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - адвокат Міньковська А.В., через засоби поштового зв`язку, звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представниця позивача вказує, що 12.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2037170327, згідно якого останній було надано кредитні кошти в сумі 32\~982 грн. на споживчі потреби з кінцевим строком повернення до 12.08.2026. В подальшому, 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників №1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 43 545 грн 99 коп з яких: 30 886 грн 68 коп сума заборгованості по тілу кредиту та 12 659 грн 31 коп сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі і в строки передбачені кредитним договором. Проте, відповідачка свої зобов`язання не виконує та на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Вказані обставини і слугували підставою для звернення представника позивача з цим позовом. 27.11.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідачка [PERSON] ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками до нього отримав, що вбачається з поштового повідомлення, яке знаходиться у матеріалах справи. Також відповідачка [PERSON] була повідомлена про розгляд справи, який призначався на 18.01.2024 завчасно та належним чином, що також підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Відзиву на позов або ж заперечення на такий відповідачка [PERSON] не подала. Третя особа АТ "ОТП БАНК" ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками до нього отримала, що вбачається з поштового повідомлення, яке знаходиться у матеріалах справи. Також третя особа була повідомлена про розгляд справи, який призначався на 18.01.2024 завчасно та належним чином, що також підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Письмових пояснень на позов третя особа не подала. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. Згідно умов кредитного договору «ОТП Банк» надав відповідачці кредит в сумі 32\~282 грн. на споживчі потреби, шляхом видачі готівки через касу Банку, з датою остаточного повернення 12.08.2026. Відсоткова ставка 40% річних. Банк свої зобов`язання виконав шляхом передачі кредитних грошових коштів (а.с.12). Згідно з умовами кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі і в строки передбачені кредитним договором. Однак, свої зобов`язання за Договором [PERSON] не виконує належним чином, нею внесено на погашення кредитної заборгованості лише два періодичні платежі, в вересні та жовтні 2021 року, в сумі визначеній графіком погашення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 43 545 грн 99 коп ( а.с.24). 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах (а.с.13-20). Сторони узгодили між собою, що Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором новому кредитору. Підписанням Кредитного договору Позичальник надає свою згоду на відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору п. 3.11 Кредитного договору. Згідно з Додатком до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 43 545 грн 99 коп. з яких: 30 886 грн 68 коп. сума заборгованості за тілом та 12 659 грн 31 коп. сума заборгованості по відсотках. 28.06.2023 відповідачці направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за договором № 2037170327 від 21.08.2021, про те відповідачкою вказану вимогу не виконано (а.с. 23). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами. В силу вимог ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором - ч. 1\~ст. 612 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.. 1048 цього Кодексу. Положенням частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Встановлено, що після жовтня 2021 року та відступлення права вимоги відповідачка [PERSON] не здійснила жодного платежу на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за укладеним кредитним договором в загальному розмірі 43 545 грн. 95 коп. Будь-яких штрафних санкцій позивачем після отримання права вимоги до відповідачки, нараховано не було. В той же час, доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, відповідачкою суду не надано. Розрахунок заборгованості відповідачкою жодним чином не спростований. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та задоволенню його позовних вимог. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн. З урахуванням задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2684 грн. В той же час, позивач просив стягнути із відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду було надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 09.09.2023 року, додаткову угоду № 002155725288, детальний опис робіт наданих послуг адвокатом, Акт надання послуг від 22.09.2023 на суму 7500 грн., Ордер від 22.09.2023. Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial