Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Постановою Верховного Суду від 2 жовтня 2023 року скасовано вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 7 червня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України в частині вирішення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди і призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 1 грудня 2023 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»). Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позов обґрунтовується тим, що 20 жовтня 2019 року приблизно о 19 год. 20 хв. на автодорозі «Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче» у с. Кременець Рожищенського району Волинської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «БМВ» (д.н.з. [NUMBER] ), допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . Унаслідок ДТП загинула мати позивача [PERSON] . За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) і [PERSON] визнано потерпілою. 21 жовтня 2019 року [PERSON] передав позивачу 1000 доларів США для покриття витрат на поховання [PERSON] . Крім цього, у листопаді 2019 року позивач звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату їй страхового відшкодування. Зазначила, що з матір`ю [PERSON] завжди мала теплі та близькі стосунки, вони проживали разом і [PERSON] надавала їй підтримку і допомогу. Через трагічну загибель матері [PERSON] пережила глибокий стрес, страждання, не може змиритися із цією втратою, а також була вимушена змінити усталений спосіб життя - переїхати жити у м. Луцьк. Тому, оскільки відповідач завдав моральної шкоди, яка полягає у перенесеному стресі, душевних стражданнях, переживаннях, припиненні життєвих зв`язків з рідною людиною, то [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в її користь 350000 грн. відшкодування моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав частково. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, на думку відповідача, слід врахувати часткову виплату позивачу грошових коштів в розмірі 1000 доларів США, а також те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Посилається на те, що в теперішній час має на утриманні двоє малолітніх дітей та проходить стаціонарну медичну реабілітацію внаслідок отримання поранень під час виконання бойового завдання з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. У письмових поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, підтвердила, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «БМВ» (д.н.з. [NUMBER] ) застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з смертю [PERSON] , до якої додала докази понесених витрат на поховання (товарний чек № 73 від 21 жовтня 2019 року на суму 5932 грн.) і накладну про придбання пам`ятника від 28 липня 2020 року на суму 10200 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до вимог п. 27.3 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обрахувало розмір моральної шкоди, яка підлягає до виплати страховою компанією, - 50076 грн. і, на підставі страхового акту № ОЦВЗ-19-03-17560/1 від 21 липня 2021 року, виплатило [PERSON] страхове відшкодування в загальному розмірі 66208 грн. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, давала пояснення близькі за змістом до його обгрунтувань. Крім того зазначила, що кошти в розмірі 1000 доларів США, які відповідач передав [PERSON] для покриття витрат на поховання [PERSON] , відповідно до вимог ст. 1201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) до суми відшкодування моральної шкоди не зараховуються. Натомість, враховуючи, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції [PERSON] добровільно частково відшкодував [PERSON] моральну шкоду в розмірі 60200 грн., а також 29 липня 2021 року таку шкоду частково відшкодувала страхова компанія в розмірі 50076 грн., тому до стягнення з відповідача підлягає сума завданої моральної шкоди за вирахуванням цих платежів. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, давав пояснення близькі за змістом до його обгрунтувань. Крім цього, звертав увагу, що смерть [PERSON] настала внаслідок вчинення [PERSON] необережного злочину, свою вину він визнав, просив пробачення у позивача та інших близьких родичів померлої, а також частково відшкодував завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 60200 грн. Інших платежів для покриття моральної шкоди відповідач у користь [PERSON] не здійснював, оскільки у нього були відсутні грошові кошти. На підставі викладеного, з урахуванням коштів, які вже сплачені позивачу [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» вважав достатнім стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі не більше 150 000 грн. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Сторонами не оспорюється, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] З копії вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 7 червня 2021 року судом встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, в тому, що він 20 жовтня 2019 року приблизно о 19 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «БМВ» ( [NUMBER] ), рухаючись автодорогою сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче» із сторони м. Ковель в напрямку м. Луцьк у с. Кременець Рожищенського району Волинської області, з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху у населених пунктах (понад 50 км/год), проявив безпечність та неуважність під час руху, в районі повороту на вул. Хвильову, перед виконанням маневру обгону попутних транспортних засобів не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де продовжив рух і допустив зіткнення із автомобілем марки «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , що виконував маневр повороту ліворуч. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER] ) [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, які в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілої. За змістом ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 зазначено, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що через зазначені вище дії [PERSON] з необережною формою вини, загинула мати позивача [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] зазнала фізичних страждань, болю та змін в морально-психологічному стані, які стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань, вона перенесла стрес і хвилювання. Тому,

Outcome: partial