Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона має у власності житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний будинок було побудовано в 1947 році. Вона вирішила оформити своє право власності на вказаний житловий будинок і з документацією звернулася до державного реєстратора. Однак, останнім було відмовлено у проведенні реєстрації по причині відсутності документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку, та документу, що підтверджує реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав. Згідно виписки з погосподарської книги вона є власником житлового будинку та користується земельними ділянками для обслуговування житлового будинку розміром 0,22 га та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,28 га. Дані земельні ділянки знаходяться під будинком та біля нього і у власність вони не передавались. Для отримання ж документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку, або документу, що підтверджує реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав їй необхідно, щоб було зареєстровано право власності на нерухоме майно житловий будинок. Отже, з цього виходить, щоб оформити право власності на будинок, необхідно, щоб була оформлена земельна ділянка, а щоб була оформлена земельна ділянка, необхідно, щоб був оформлений будинок. На даний час отримати відповідне рішення (нове) про передачу у користування чи власність земельну ділянку вона не може через введений в Україні воєнний стан. Право власності державним реєстратором на житловий будинок може бути оформлено за рішенням суду у випадку визнання на нею права власності на житловий будинок.\~ Ухвалою Овруцького районного суду від 01.12.2023 було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Овруцькою міською радою вказаного позову [PERSON] про визнання права власності. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Представником відповідача надано клопотання, в якому остання просить справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положенями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ч. 1 ст.316 ЦПК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 325 ЦПК України визначено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. В ст. 328 ЦПК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Пунктом 5 ч. 27 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, а саме: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час судового розгляду справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , 1947 року побудови, на праві приватної власності належить [PERSON] , тобто позивачу, що підтверджується випискою з погосподарської книги №7 виконавчого комітету Овруцької міської ради за вих. №11-638 від 26.07.2023 (а. с. 13).\~ З копії довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №11-639 від 26.07.2023 вбачається, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , в приватну власність не надавалась (а. с.15). Копія довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №11-650 від 02.08.2023 свідчить, що [PERSON] має в користуванні земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку площею 0,22 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,28 га, що розташовані по [ADDRESS] (а. с. 14).\~ Поряд з тим, в проведенні реєстрації права власності на житловий будинок позивачу було відмовлено по причині відсутності документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку та/або документу, що підтверджує реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується листом Гладковицької сільської ради без вих. № від 17.08.2023 (а. с. 10). Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд відмічає, що оскільки спірний будинок побудований в 1947 році, розташований на території сільської ради, якою відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначеного об`єкту нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, відповідно для здійснення державної реєстрації права власності на зазначений об`єкт документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Досліджені в судовому засіданні вищевказані письмові докази, які видані саме відповідачем, підтверджують, що [PERSON] має в користуванні земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку площею 0,22 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,28 га, що розташовані саме по [ADDRESS] . Відтак, положення\~ п. 5 ч. 27 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом, відповідно не розповсюджуються на правовідносини\~ між сторонами щодо спірного будинку. Право ж власності відповідачем Овруцькою міською радою, не оспорюється. Тобто, позивачем не доведено належними та достатніми доказами факту порушення, невизнання або оспорювання її прав саме Овруцькою міською радою. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання,\~ суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: dismissed