Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

09 січня 2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що з [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2013 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2019 розірвано. В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] почала чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] , психологічно тиснула на дитину. У зв`язку з чим, в 2019 році позивач був вимушений звернутися до виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою про визначення способів участі у вихованні доньки та відповідно до рішення №186 від 24.05.2019 року визначено його спосіб участі у вихованні доньки [PERSON] та спілкування з нею кожного тижня з 09-00 неділі до 08-00 середи. З листопада 2019 року позивач став проживати разом з відповідачкою однією сім`єю. В період спільного проживання [INFO] в сторін народився син [PERSON] . Згодом стосунки між сторонами погіршились та остаточно шлюбні відносини припинені в липні 2021 року. Відповідачка потайки забрала дітей та поїхала в невідомому напрямку, не повідомивши позивача про свій намір жити окремо та приховавши від нього адресу свого нового місця проживання і місця знаходження дітей. Вказав, що дуже любить своїх дітей, однак з донькою у них був особливий психоемоційний контакт, вони завжди проводили разом багато часу, каталися на каяках, гуляли на свіжому повітрі, читали разом книги. З липня 2021 року позивач взагалі не має можливості її бачити, у тому числі спілкуватися та приймати участь у її вихованні. При цьому жодних логічних причин і мотивів цих дій відповідачка йому не повідомила. Створення відповідачкою перешкод у його спілкуванні із [PERSON] порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Вказав, що окрім вчинення перешкод у спілкуванні з [PERSON] , відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з [PERSON] , у зв`язку з чим, позивачем у листопаді 2021 року було подано до суду позов про усунення перешкод у спілкуванні з ним. Заочним рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] та визначено способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. Наголошував, що на утримання доньки він щомісяця сплачує аліменти, однак відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливості приймати участь у спілкуванні та вихованні доньки, що порушує не тільки його права, а й суперечить інтересам дитини. Наразі місцезнаходження [PERSON] йому невідоме. Просив суд: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] . Визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме встановити наступний графік спілкування з донькою: кожен будній день з 17-00 до 19-00 (за погодженням батьків) без присутності матері [PERSON] , за місцем проживання батька та, або в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов і режиму дня дитини; кожного року, який закінчується парним числом батько ( [PERSON] ) матиме право проводити свята Новий Рік (з 12:00 год. 31 грудня до 20:00 год. 01 січня), Різдво Христове (з 09:00 год. 06 січня до 21.00 год. 07 січня), Великдень та Трійця (з 09:00 год. по 21:00 год.) спільно з донькою за місцем проживання батька та/або у закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей та/або на природі; кожного року, який закінчується непарним числом батько [PERSON] матиме право проводити спільне святкування дня народження доньки [PERSON] (з 09:00 год. до 21:00 год.) спільно з донькою за місцем проживання батька та/або у закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей та/або на природі; два рази на місяць, в перший та третій тиждень місяця, з 09-00 години суботи до 21.00 години неділі з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька [PERSON] без присутності матері [PERSON] з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини; щорічний спільний відпочинок протягом п`яти днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години п`ятого дня у період весняних, осінніх та зимових канікул, в місцях помешкання та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері, з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька [PERSON] ; щорічний спільний відпочинок протягом 30 діб в літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] сповіщати батька [PERSON] про всі заходи, що стосуються стану здоров`я доньки (планові медичні обстеження, лікування тощо), побутового, творчого, учбового процесу дитини, виїзд на відпочинок (з вказівкою міста, назви санаторного або туристичного комплексу, готелю), батьківські збори, поїздки, якщо стало їй відомо заздалегідь, повідомляти письмово про зміну місця проживання дитини (з вказівкою точної адреси), зміну навчального закладу, погіршення її стану здоров`я та самопочуття. Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, у тому числі і через засоби мобільного зв`язку або інше (відео- зв`язок, «Viber, «Skyре», смс-повідомлення тощо). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 11 січня 2023 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 01 березня 2023 року залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 01 березня 2023 року витребувано від Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками [PERSON] та [PERSON] , про визначення порядку участі батька у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі представника та при ухвалені рішення врахувати інтереси дитини в межах чинного законодавства. Вказали, що спеціалістам не вдалося поспілкуватися з матір`ю [PERSON] , заслухати її думку та скласти акт обстеження умов проживання дитини, оскільки мати, [PERSON] перебуває за межами України, отримати від неї пояснення та з`ясувати її думку, щодо розв`язання спору: визначення способу участі батька у вихованні малолітньої доньки та встановлення графіку спілкування з нею, для обґрунтованого прийняття висновку органу опіки та піклування не виявилось можливим. Представник третьої особи Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Заяв та клопотань не надійшло. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2013, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим (а.с. 17), який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2019 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, 11.02.2020 ( а.с.20), та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с.19). Судом також встановлено, що стосовно питання спілкування позивача [PERSON] з донькою [PERSON] , між сторонами виник конфлікт. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради №186 від 24.05.2019 року про визначення [PERSON] , [INFO] , способів участі у вихованні доньки, [PERSON] , [INFO] , визначено батькові способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні таким чином: кожного тижня з 09-00 неділі до 08-00 середи (в середи батько відводить доньку до дитячого закладу). Згідно заяви Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 17.5-17/1843 від 20.09.2023, на засідання комісії з питань прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, яке відбулося 29.06.2023 було розглянуто ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про надання висновку щодо способу участі батька, [PERSON] , у вихованні доньки та встановлення графіку спілкування з малолітньою дитиною. Зі слів представника батька [PERSON] під час засідання комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, яке відбулося 29.06.2023 року, мати [PERSON] разом з двома дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають за кордоном. Члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять керівники відділів та служб Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, юристи, педагогічні, медичні та соціальні працівники за фахом, враховуючи, роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , не проживає на території Індустріального та Самарського районів міста Дніпра надати відповідний висновок органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради до суду неможливо. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року у справі № 202/7246/21, провадження №2/202/769/2022 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини, позов [PERSON] задоволено частково та визначено способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до частини сьомої\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої\~Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ\~(далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7\~СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно зі статтею 153 СК України\~ мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України). Частинами другою, третьою статті 157\~СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої\~статті 10 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою, а тому позов є обґрунтованим. Відповідно до Постанови Об`єднаної палати КЦС від 11.12.2023 року у справі №523/19706/19, передбачена ч.5,6 ст.19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі , якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна ( у зв`язку з перебуванням дитини за межами країни, перебування дитини на непідконтрольній території, неможливість встановлення місця фактичного перебування дитини з одним із батьків, тощо), суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин Орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, ця обставина не означає неможливість розгляду та вирішення спору. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~Конституції України\~(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно психологічного профілю [PERSON] , [INFO] , який складено комунальним закладом «Дніпровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 1 від 28.08.2021 за результатами діагностування [PERSON] можна охарактеризувати як особистість з високим рівнем інтелектуального розвитку, кому притаманний наступний психоемоційний стан та особистісні риси: спокійне та адекватне сприйняття дійсності, раціональність в поведінці, не схильний до вирішення конфлікту агресивним, насильницьким способом. Вміння контролювати власні емоції, стресостійкість. Має риси залежності від дій значущої групи або особи, нерішучість у виборі моделі поведінки. Наявне бажання орієнтуватись на загальноприйняті норми та правила поведінки у суспільстві. Серед рис характеру [PERSON] не виявлено тих, які є загостреними, акцентованими або патологічними. Відсутні риси характеру, які б могли негативно вплинути на процес його спілкування з його дітьми. Психологічні особливості [PERSON] не несуть потенційно негативний вплив на психологічне здоров`я його дітей. В ситуації вирішення конфлікту намагається застосовувати дії, що мають характер близьких до співпраці, проте якщо це не приносить успіху, намагається дистанціюватися. Встановлено наявність підвищеного показника за шкалою: «застрягання», що може вказувати на вибіркову схильність до фіксації на негативних емоційних переживаннях. Загалом, [PERSON] , з урахуванням його індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості має необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога (сертифікат серії 12 ЯЯС № 071715 від 20.10.2021) не перебуває. На підставі встановлених обставин справи, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, обгрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не розподіляються, що не суперечить чинному законодавству.

Outcome: approved