Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

До Оболонського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 05.10.2021 між нею та відповідачем ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено попередній договір № 217ПП/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Просто пологи», відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, одноплідна вагітність, пакет «Просто пологи». З метою виконання платіжних зобов`язань, визначених п.1.4. Попереднього договору, чоловіком позивача [PERSON] на користь відповідача було сплачено авансовий платіж у розмірі 37411, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 78 від 05.10.2021. У спосіб звернення на офіційну електронну пошту відповідача, позивачем з електронної пошти чоловіка було направлено електронні листи 10.03.2022 та 29.03.2022 з проханням повернути грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за вказаним вище попереднім договором. Заяву позивача від 10.03.2022 відповідач отримав, про що повідомив своїм електронним листом 05.04.2022. Таким чином, з 10.03.2022 у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення позивачу авансового платежу протягом 5 календарних днів, тобто до 15.03.2022 включно. Однак, відповідач фактично не здійснив дій, спрямованих на виконання свого обов`язку. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за попереднім договором у розмірі 37 411, 00 грн., суму інфляційних витрат за період з 16.03.2022 по травень 2023 року у розмірі 8 278,30 грн, 3% річних за період з 16.03.2022 по 10.07.2023 у розмірі 1 482,09 грн, а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. 12.09.2023 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, серед іншого з огляду на те, що 05.10.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено попередній договір № 217ПП/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Просто пологи», відповідно до умов якого сторони зобов`язалися у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи»(далі - Основний договір), на умовах якого пацієнт зможе отримати кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Згідно із 1.4 умов попереднього договору, при його підписанні пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 37 411,00 грн, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором. Пацієнт (позивач) самостійно визначила платника, яким виступив [PERSON] , яким було сплачено вартість попереднього договору у розмірі 37411,00 грн. Пунктом 1.8 попереднього договору передбачено, що у разі не укладання Основного договору у термін, передбачений п.1.1. попереднього договору, зобов`язання за попереднім договором припиняються, при цьому грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за попереднім договором підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові, протягом п`яти календарних днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. Повернення авансового платежу здійснюється медичним закладом у безготівковій формі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок пацієнта. Введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01.09.2022. Відповідачем зазначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Крім того, представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості з інфляційних втрат та 3% річних, оскільки нарахування цих сум є мірою відповідальності відповідача за прострочення грошових зобов`язань. А оскільки будівля пологового будинку зазнала значних пошкоджень через бойові дії, робота була призупинена і введення військового стану офіційно визнається форс-мажорними обставинами, а тому це звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Також, відповідач зазначає, що платником за попереднім договором виступив [PERSON] , у зв`язку з чим є незрозумілим чому позивач звернулась з позовом про стягнення коштів за вище вказаним попереднім договором. Протокольною ухвалою суду від 02.11.2023 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . 04.01.2024 на адресу суду від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких останній пояснив, що на прохання дружини ним було здійснено авансовий платіж на користь відповідача у розмірі 37411,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №78 від 05.10.2021, копія якої була додана до позовної заяви. Також просив врахувати, що він не є стороною попереднього договору. Крім цього, платіжна інструкція №78 від 05.10.2021 містить інформацію про призначення платежу «Згідно рахунок-фактури №65211, [PERSON] ». Ураховуючи зазначене, третя особа позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» підтримав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в позові з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, у надісланих до суду письмових поясненнях просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 05.10.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] був укладений попередній договір № 217ПП/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Просто пологи» (далі - Попередній договір), відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 до 32 тижня вагітності позивача (у разі спостереження вагітності у медичному закладі відповідача або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності позивача (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Просто пологи», на умовах якого позивач зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Згідно з п. 1.4 Попереднього договору, при підписанні даного Попереднього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 37411,00 грн, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Просто пологи». Згідно із п. 1.8. Попереднього договору, у разі відмови Пацієнта або Медичного закладу від укладання Основного договору, у термін, передбачений п.1 1 Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім Договором припиняються, при цьому грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом Пацієнтові, протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. При цьому повернення суми авансового платежу здійснюється Медичним закладом, у безготівковій формі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Пацієнта, та /або в інший не заборонений чинним законодавством України спосіб, виключно на його письмову вимогу, та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (медичних послуг). Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалося сторонами, третьою особою [PERSON] було сплачено грошові кошти у розмірі 37411,00 грн. в якості авансового платежу на виконання умов Попередньому договору № 217ПП/10/2021 від 05.10.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 78 від 05.10.2021. Слід зазначити, що внесення авансового платежу по Попередньому договору № 217ПП/10/2021 від 05.10.2021 іншою особою ніж пацієнтом не суперечить його умовам та положенням чинного законодавства. Виконання обов`язку по перерахуванню коштів на виконання умов зазначеного договору іншою особою розглядається як виконання обов`язку пацієнтом. Також, слід зазначити, що сторонами вищевказаного договору є ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивач, отже між ними виникли зобов`язальні (договірні правовідносини), а умовами даного Договору передбачено повернення сплаченої грошової суми саме пацієнту. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] є належним позивачем. Позивачем з електронної пошти третьої особи було направлено електронні листи 10.03.2022 та 29.03.2022 з проханням повернути грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за вказаним вище попереднім договором. 05.04.2022 від відповідача надійшла відповідь на вищезазначене звернення позивача, відповідно до якої, запит позивача про розірвання договору прийнято, відповідач не знімає з себе зобов`язань щодо повернення коштів і наразі робить все від них залежне, щоб прискорити цей процес, проте кошти не були повернуті. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення. У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія РФ проти України з 24.02.2022 є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. За змістом ст. 509 ч. 3, 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач відмовилась від укладання основного договору, про що сповістила відповідача, проте останній авансовий платіж не повернув. При цьому, умовами договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору. Однак, відповідач не виконав умови Попереднього договору і сплачені кошти не повернув. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. За таких умов, суд вважає, що оспорюваний договір між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, ст. ст. 611, 907 ЦК України. Водночас, у зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивач має право на повернення сплачених ним грошових коштів, що також передбачено умовами договору. Окрім того, згідно приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 3-1462гс16 та підтримана Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі № 913/869/14. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення позивачу грошових коштів, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачем долучено розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що розмір 3 % річних за період з 16.03.2022 по 10.07.2023 становить 1482,09 грн., інфляційні витрати за період з квітня 2022 року по травень 2023 року становлять 8 278, 30 грн. Перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних витрат, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Однак, перевіряючи правильність нарахування 3% річних, суд встановив, що позивач при нарахуванні 3% річних здійснив розрахунки з 16.03.2022, не врахувавши, відсутність доказів отримання відповідачем повідомлення позивача саме 10.03.2022. У зв`язку з цим, з урахуванням отриманої 05.04.2022 відповіді від відповідача, у останнього виникло зобов`язання щодо повернення коштів позивачу протягом 5 календарних днів, відтак, суд самостійно провівши розрахунок, встановив, що розмір 3% річних за період з 11.04.2022 по 10.07.2023 становить 1402,14 грн. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 37 411,00 грн, 3 % річних у розмірі 1402,14 грн, інфляційні витрати у розмірі 8 278, 30 грн. У решті заявлених позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial