Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Зміївської територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним біржовий договір Н10-371 купівлі продажу нерухомості, укладений 25.11.1997 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований біржею нерухомості та основних фондів "Україна", згідно з яким відбулась купівля-продаж будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] .. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 25.11.1997 між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір було укладено на Біржі нерухомості і основних фондів «Україна». Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивач не може розпорядитися власним майном, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. В позасудовому порядку вирішити вказане питання не можливе, оскільки [PERSON] померла. Ухвалою судді від 09.10.2023 позов залишено без руху. Ухвалою судді від 17.10.223 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 25.11.1997 між [PERSON] , яка діяла через брокера біржового агента, та [PERSON] , яка також діяла через біржового агента, укладено договір № Н10-371 купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір оформлено на Біржі нерухомості і основних фондів «Україна» та 17.12.1997 зареєстровано в органах технічної інвентаризації за реєстровим № 189. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не може розпорядитися своїм правом на нерухоме майно, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. На момент розгляду справи, [PERSON] , яка виступала в ролі продався спірного будинку, померла [INFO] . Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 25.11.1997, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно п.4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як було роз`яснено п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р.№ 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на час укладання угоди, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на майно, що відчужується. З матеріалів справи вбачається, що 25.11.1997 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі його істотні умови та виконали всі зобов`язання одна перед одною за цим договором. Даний договір було зареєстровано на Біржі нерухомості і основних фондів «Україна» та в подальшому 17.12.1997 зареєстровано в органах технічної інвентаризації за реєстровим № 189. Продавець, [PERSON] , [INFO] померла. Як було встановлено вище, покупцем було виконано всі умови договору в повному обсязі, зокрема вона: оплатила продавцю вартість будинку, прийняла її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєструвала біржовий договір в органах технічної інвентаризації. Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved