Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Прокопцев С.В. звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.06.2016 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 209. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося оскільки, як з`ясувалось вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично сторони мешкають окремо, починаючи з серпня 2023 року, спільного господарства не ведуть. Вказала, що спору з приводу місця проживання дитини вони не мають. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними також не має. Просить суд, шлюб, зареєстрований 23.06.2016 з відповідачем Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 209, розірвати. Позивачка та її представник - адвокат Прокопцев С.В., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1290142 від 09.11.2023, в судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та спосіб проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представником через систему «Електронний суд» надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутності та позивачки, просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 23.06.2016 уклали шлюб, який було зареєстровано Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 209. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дитини та поділ спільного сумісного майна між ними не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Позивачка просила вирішити питання про розподіл судових витрат, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею за подання цього позову, який відповідно до квитанції від 17.11.2023 №5107-0737-5773-8603 становить 858,88 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved