Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Процесуальні дії по справі. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за змістом якого просить: - встановити [PERSON] додатковий місячний строк з дня набрання законної сили судового рішення, для прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак ним з поважних причин пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 01.11.2023 суд позовну заяву [PERSON] залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк для усунення недоліків позову, шляхом надання доказів сплати судового збору. 06.11.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме доказів сплати судового збору. Ухвалою від 13.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 11.12.2023. Пунктом 8 ухвали суду від 13.11.2023 в порядку ст. 84 ЦПК України витребував від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Силіної Н.В. (адреса: [ADDRESS] ) копію спадкової справи що заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання ухвали суду від 13.11.2023 на адресу суду 29.11.2023 за вих. №7145 від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіна Н.В. надійшла копія спадкової справи № 78/2023, що заведена 19.03.2010 до майна померлого [PERSON] (а.с. 39-59). Ухвалою від 11.12.2023 суд підготовче провадження закрив та призначив справу до судового розгляду на 09.01.2024. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , однак ним з поважних причин пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне їй майно [PERSON] ( позивачу). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина ,до якої увійшла земельна ділянка, право власності на яку підтверджується державним актом серії ЯА № 9401885 від 12.09.2006, що розташована на території Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Позивач доводить, що він є спадкоємцем за заповітом. Позивач пояснює, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, оскільки не знав про існування заповіту. При зверненні до нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини. Оскільки позивач у позасудовому порядку не може захистити свої права, за захистом свого порушеного права на спадкування звернувся до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. 09.01.2024 представник позивач подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та позов просить задовольнити . Відповідач 01.01.2024 подав заяву, за змістом якої просить розглядати справу у відсутності його представника. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 09.01.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] в с. Кам`янка, Житомирського району Житомирської області помер рідний дід позивача [PERSON] у віці 80 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2010 (а.с. 14) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшло, в тому числі, і право за земельну ділянку площею 2,3881га, що знаходиться на території Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області, право власності на яку підтверджується державним актом серії ЖТ № 157320 від 12.09.2006 (а.с. 7). За життя [PERSON] 06.03.2008 склав заповіт, яким заповів своє майно [PERSON] , який відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру є чинним (а.с. 13, 41-53). Родинний зв`язок між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 28.11.1979 серії [NUMBER] , у якому у графі "батько" записаний [PERSON] (а.с.9) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] [INFO] , батьком якого значиться [PERSON] (а.с. 54) . Згідно довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В. від 29.03.2023 за №247/02-14 [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] його діда-заповідача [PERSON] (а.с.19). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. від 29.03.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.20). Позивач, вказуючи на те, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме через необізнаність про існування заповіту, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилався на те, що після смерті діда [PERSON] він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знав про існування заповіту на його ім`я. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Варто зазначити, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved