Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.07.2016 року ним, [PERSON] , був придбаний мобільний телефон марки Doogee X5 Max Black, вартістю 1999,01 грн., що підтверджується копією чеку № 17691 та талоном. Позивач вказує, що він користувався вищезазначеним телефоном до середини липня 2021 року. 21.07.2021 року до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від працівника поліції Семкова І. про те, що в ході проведення оперативних заходів було встановлено, що у позивача на мобільному телефоні виявлено зображення та відеоматеріали порнографічного характеру з ознаками розповсюдження по різноманітним месенджерам (згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.06.2022 року). На підставі вищевказаного рапорту дані були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021162150000696, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України. Позивач добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон, який був у справному стані. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року був накладений арешт на виданий позивачем мобільний телефон марки Dooge X5max, серійний номер [NUMBER] , imeil: [NUMBER] , імеі2: [NUMBER] в корпусі чорного кольору в якості речового доказу у кримінальному проваджені, як зазначено в ухвалі суду від 16.06.2022 року. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року заява [PERSON] про скасування арешту майна була задоволена, був скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року на мобільний телефон марки Dooge X5max, серійний номер [NUMBER] , imeil: [NUMBER] , імеі2: [NUMBER] в корпусі чорного кольору та вирішено повернути вказане майно позивачу. Постановою про закриття кримінального провадження вiд 23.06.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021162150000696 вiд 22.07.2021 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивач зазначив, що при поверненні мобільного телефону, в присутності слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Гусляковоi О.О., було встановлено, що телефон не вмикається. Після звернення позивача до майстерні з ремонту мобільних телефонів, майстер йому повідомив, що телефон не підлягає ремонту. 23.06.2022 року позивач зателефонував на гарячу лінію Національної поліції України з питання пошкодження телефону, 07.07.2022 року отримав відповідь, де зазначено, що не було встановлено чи був телефон на момент вилучення в справному стані. Позивач звернувся до Одеського НДЕКЦ МВС, експерти якого проводили комп`ютерно-технічну експертизу вищевказаного мобільного телефону за постановою слідчої. Відповідно до відповіді за № 19/116/6 вiд 21.10.2022 року, повідомлено, що згідно висновку експерта, на момент проведення експертизи мобільний телефон був у працездатному стані, що підтверджується візуальним дослідженням його налаштування. Позивач вказує, що, враховуючи викладене, йому, як власнику майна, заподіяна майнова шкода в розмірі 7000 грн., оскільки на даний час купити телефон аналогічної марки він не може, так як такий телефон знятий з виробництва. Отже, позивач зазначає, що змушений буде купити інший телефон, вартість якого становить 7000 грн. Крім того, позивач вказує, що йому була завдана моральна шкода, оскільки він є інвалідом 2 групи з дитинства, потребує постійного прийому ліків, з часу вилучення у нього мобільного телефону, на якому був інтернет, він був змушений користуватися кнопковим телефоном, у якому не має можливості підключення до інтернету, придбати інший мобільний телефон в нього не було фінансової можливості, оскільки він отримує лише пенсію. За час відсутності в позивача мобільного телефону він був позбавлений можливості через програму «Хелсі» записуватися до лікаря на прийом, стан його здоров`я значно погіршився. Враховуючи вказані обставини, моральну шкоду позивач оцінює в 7000 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь 7000 грн. майнової шкоди та 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 22.05.2023 року замінено первісного відповідача - Ізмаїльський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області (а.с.38). Ухвалою суду від 22.05.2023 року залучено до участі у справі співвідповідача Одеську обласну прокуратуру (а.с.39). Ухвалою суду від 04.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Одеської обласної прокуратури в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. 26.07.2023 року від представника Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Будь-яких заяв щодо стану мобільного телефону від [PERSON] не надходило, фактів неналежного збереження вказаного речового доказу Окружною прокуратурою не встановлено. Доказів того, що вказаний мобільний пристрій пошкоджено працівниками поліції чи прокуратури позивачем також не надано. Крім того, заявлена сума матеріальної шкоди у розмірі 7000 грн. є необґрунтованою та безпідставною, адже позивачем до суду надано фіскальний чек від 09.07.2016 року, з якого вбачається, що вартість телефону складала 1999,01 грн. Також, позивачем не надано доказів спричинення вказаної шкоди саме Одеською обласною прокуратурою. Отже, обласна прокуратура не є належним відповідачем за вказаним позовом. Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області в судовому засіданні також заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача. 04.08.2023 року представником Головного управління Національної поліції в Одеській області надано суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що отримавши ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про скасування арешту на мобільний телефон, 20.06.2022 року у присутності [PERSON] , було відкрито спеціальний пакет Експертної служби МВС України №3692570 та видано мобільний телефон, про що мається розписка [PERSON] . В ході досудового розслідування, слідчим проведено повний, вичерпаний перелік слідчих дій, передбачених КПК України, спрямованих на встановлення істини, вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного розслідування. 23.06.2022 року за результатами досудового розслідування слідчим, за погодженням з процесуальним керівником, кримінальне провадження закрите, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, з підстав того, що досудовим розслідуванням не встановлено достатньо доказів для підтвердження наявності складу злочину в діянні будь-якої особи та повідомлення такій особі про підозру. Станом на 19.07.2023 року рішення про закриття кримінального провадження органами прокуратури не скасовувалось. Разом з тим, у слідчому управлінні 10.08.2022 року, 25.01.2023 року та 18.04.2023 року проводились перевірки за аналогічними зверненнями заявника за результатами чого останньому надавались вичерпні відповіді з приводу питань на які заявник вказував у своїх зверненнях (вих. СУ № 4/Б-915 від 10.08.2022, № 4/Б-78 від 25.01.2023 та № 4/Б-537 від 18.04.2023). Факти викладені у зверненнях [PERSON] , щодо неправомірних дій працівників Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, які повернули останньому вилучений, в рамках кримінального провадження № 12021162150000696, речовий доказ (мобільний телефон) в несправному стані, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження. Вказане свідчить, що ГУНП в Одеській області не вчиняло жодних протиправних дій, у зв`язку із відсутністю порушень з боку ГУНП в Одеській області та його службових осіб, відсутні також підстави для стягнення шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення на користь [PERSON] майнової шкоди у розмірі 7000 грн. є необґрунтованими, з огляду на те, що після отримання висновку експертизи від 10.09.2021 № СЕ-19/116- 21/14866-КТ мобільний телефон, який був упакований в спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 3692570 було поміщено до камери збереження речових доказів Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що з наданої інформації вбачається, що після повернення мобільного телефону [PERSON] з НДЕКЦ МВС України, який був упакований в спеціальний пакет експертної служби МВС України № 3692570, слідчими не відкривався вказаний спеціальний пакет, внаслідок чого доводи позивача про пошкодження його мобільного телефону слідчими Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не можуть братися до уваги. Більш того, в матеріалах кримінального провадження міститься розписка [PERSON] щодо отримання останнім належного йому мобільного телефону та будь-яких зауважень з боку позивача щодо несправності телефону зазначено не було. Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Враховуючи вищевикладене, підстави для відшкодування [PERSON] майнової шкоди у розмірі 7 000 грн. відсутні. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 7 000 грн. зазначив, що позивачем не підтверджено факту заподіяння йому моральної шкоди у розмірах, вказаних у позовній заяві. Не доведено за яких обставин та якими саме діями заподіяно шкоду, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між морально-матеріальною шкодою та діями заподіювача, незаконність яких не визнана. Суд може прийняти рішення про стягнення моральної шкоди, лише за умови наявності рішення, яким дії суб`єктів владних повноважень визнані протиправними. Таке рішення відсутнє, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 7000 грн. не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (а.с.83-92). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона як слідча розслідувала кримінальне провадження, про яке йдеться мова. У [PERSON] було виявлено фото, які мали порнографічний характер. В ході розслідування було накладено арешт на телефон та направлено його на експертизу. Після проведення експертизи, телефон в пакеті від експертів отримали та направили до камери зберігання речових доказів. [PERSON] захотів забрати свій телефон. Нею, слідчою, було повідомлено [PERSON] про необхідність звернення до суду із заявою про зняття арешту. Він звернувся до суду та арешт було скасовано. 18.06.2022 року нею було написано рапорт, щоб забрати телефон з камери зберігання речових доказів та 20.06.2022 року вона повернула телефон [PERSON] , при ньому вона відкрила сейф-пакет. Дійсно, телефон не вмикався, однак так як зарядного пристрою не було, то не можливо було встановити чи він вмикається. [PERSON] написав розписку про отримання телефону, на телефоні не було зовнішніх пошкоджень. [PERSON] забрав телефон та справу було закрито. Потім він неодноразово звертався та повідомляв, що телефон не працює та пошкоджений, але свідку не відомо з яких причин телефон не працює, можливо, повинен був пройти деякий час, щоб телефон запрацював. Свідок казала, що їй не відомо, як довго телефон перебував у вимкненому стані, зовні він виглядав нормально. Зауважень у [PERSON] щодо зберігання телефону не було. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті- така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до положень статті 23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної та моральної шкоди, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Судом встановлено, що 09.07.2016 року [PERSON] , був придбаний мобільний телефон марки Doogee X5 Max Black, вартістю 1999,01 грн, що підтверджується копією чеку № 17691 та талоном (а.с.3,4). Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №12021162150000696 від 22.07.2021 року, 21.07.2021 року до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від працівника поліції Семкової І. про те, що в ході проведення оперативних заходів було встановлено, що у [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на мобільному телефоні виявлено зображення та відеоматеріали порнографічного характеру з ознаками розповсюдження по різноманітним месенджерам (а.с.7). Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року був накладений арешт на виданий позивачем мобільний телефон марки Dooge X5max, серійний номер [NUMBER] , imeil: [NUMBER] , імеі2: [NUMBER] в корпусі чорного кольору в якості речового доказу у кримінальному проваджені, що встановлено в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року. (а.с. 8) Постановою слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 23.06.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021162150000696 від 22.07.2021 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.9). У вказаній постанові слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 23.06.2022 року встановлено, що в ході досудового розслідування [PERSON] , [INFO] , добровільно видав 21.07.2022 свій мобільний телефон марки «DOOGE» модель Х5max, серійний номер LJSWYLEQ6P4SRCHY іmеі 1: [NUMBER] , іmеі 2: [NUMBER] , на який було накладено арешт від 23.07.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області. 01.09.2021 у кримінальному провадженні було призначено комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського НДЕКЦ МВС України. Після отримання висновку експертизи від 10.09.2021 № СЕ-19/116- 21/14866-КТ мобільний телефон, який був упакований в спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 3692570 було поміщено до камери збереження речових доказів Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. 15.06.2022 року [PERSON] звернувся до слідчого судді із заявою щодо скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 на його вилучений мобільний телефон. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021162150000696 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, на майно, а саме, на мобільний телефон марки Dooge X5max, серійний номер [NUMBER] , imeil: [NUMBER] , імеі2: [NUMBER] в корпусі чорного кольору та ухвалено негайно повернути вказане майно [PERSON] (а.с.8). В обґрунтування позову позивач зазначив, що при поверненні йому мобільного телефону, в присутності слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Гусляковоi О.О., було встановлено, що телефон не вмикається. Після звернення позивача до майстерні з ремонту мобільних телефонів, майстер йому повідомив, що телефон не підлягає ремонту, що підтверджується квитанцією № 5167(а.с. 6). Згідно розписки від 20.06.2022 року [PERSON] отримав належний йому мобільний телефон марки Dooge X5max, серійний номер [NUMBER] , imeil: [NUMBER] , імеі2: [NUMBER] , а також картку мобільного оператору «Life» та картку пам`яті 32 GB (а.с. 76). При цьоиу, в розписці від 20.06.2022 року [PERSON] не зазначає, що телефон повернуто йому в несправному стані. 23.06.2022 року позивач зателефонував на гарячу лінію Національної поліції України з питання пошкодження телефону. Письмовою відповіддю від 07.07.2022 року №Б-594 Ізмаїльським районним відділом поліції Головного управління національної поліції в Одеській області повідомлено [PERSON] , що чи був телефон на момент вилучення у справному стані в ході службової перевірки не встановлено (а.с.10). Квитанція №5167 (а.с. 6), яку позивач надає в підтвердження не справності телефону марки Dooge X5max видана [PERSON] 10 серпня 2022 року, тобто більше ніж через місяць. Відповідно до листа Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 21.10.2022 року згідно висновку експерта, на момент проведення експертизи мобільний телефон був у працездатному стані, що підтверджується візуальним дослідженням його налаштування (а.с.12). Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду доказів того, що належний йому телефон був пошкоджений в результаті незаконних, винних дій відповідачів. Також, позивач не звернувся до суду з клопотанням щодо призначення експертизи з метою встановлення причин поломки телефону, а також його вартості. Крім того, зазначення позивачем в обґрунтування розміру шкоди вартості аналогічного нового телефону в розмірі 7000 грн., судом не може бути прийнято до уваги, оскільки як вбачається з квитанції [PERSON] , придбав мобільний телефон марки Doogee X5 Max Black, ще 09.07.2016 року та його вартість на той час складала 1999,01 грн. (а.с. 4). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Що стосується вимог позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 7 000 грн., суд приходить до наступного висновку. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог відшкодування майнової шкоди, які не доведено належними доказами позивачем, суд приходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 7 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 7000 грн. є безпідставним та недоведеним належними доказами, тому він не підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.т.6,7 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи, що у задоволенні позову судом відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed