Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

У липні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «ФК «Паріс», позивач) до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 27 530,23 грн, яка складається з: 12 734,48 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 800,18 грн - заборгованість за процентами; 9 090,96 грн - заборгованість за комісією; 126,93 грн - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року; 777,68 грн - інфляційних втрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 18.07.2023 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.07.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та відсутності заперечень проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 29.01.2020 року між АТ «РВС Банк» та [PERSON] підписано Заяву-Договір № 2041248 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов зазначеної Заяви - Договору (п.6) в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цієї Заяви-Договору, визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором. Також підписуючи Заяву-Договір № 2041248 відповідач підтвердила, що отримала платіжну картку за № [NUMBER] , яка відкрита згідно цього договору (п. 11). Відповідно до Додатку №1 до Заяви-Договору № 2041248 від 29.01.2020 року[PERSON] надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] ) коштів у розмірі 15 151,52 грн, строк користування кредиту 6 місяців. Також умовами цього Додатку №1 передбачено, що тип відсоткової ставки - фіксований, номінальна процентна ставка - 18 % річних, комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості - 5%; комісія за надання кредиту - 151,52 грн. Графіком платежів та розрахунком вартості споживчого кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки, що є додатком №1 до Заяви-Договору №2041248 передбачено погашення заборгованості за кредитом 29 числа кожного місяця в розмірі 3 417,05 грн, починаючи з місяця, наступного після оформлення кредиту. Паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) додатково передбачено, що щомісячна комісія за супроводження кредиту складає 757,58 грн; загальні витрати за кредитом 5 517,17 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становлять 20 517,17 грн; реальна річна процентна ставка відсотків річних - 206%. Також в паспорті споживчого кредиту зазначено, що процентна ставка. яка застосовується при не виконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 18,00 %; пеня - згідно з законодавством та умовами договору; штрафи та виникнення простроченого платежу - 10,00 грн за кожен день прострочення щомісячного платежу. 29.01.2020 року відповідно до меморіального ордеру №5713 та №5714 [PERSON] позивачем було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 15 151,52 грн (призначення платежу) видача кредиту згідно договору №2041248 від 29.01.2020 року). Відповідно до виписки по особовому рахунку та згідно з розрахунком заборгованості, відповідач повернення кредитних коштів за графіком не здійснював, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.12.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Відповідно до п.п. 1.1. пункту 1 вищевказаного договору, первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними у додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною (надалі за текстом - кредитні договори), які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Підпунктом 1.2. пункту 1 зазначеного договору передбачено, що право вимоги за кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього договору; процентів; штрафів, пені; інших платежів згідно з умовами кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього договору, тощо. Згідно з п.п. 3.1. пункту 3 договору про відступлення права вимоги, права вимоги за кредитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.п. 1.5 п. 1 договору відступлення права вимоги, новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього договору. Згідно з додатком №1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до [PERSON] за договором №2041248 від 29.01.2020 року на загальну суму 26 625,62 яка складається з наступного: 12 734,48 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 800,18 грн - заборгованість за процентами; 9 090,96 грн - заборгованість за комісією. Станом на 27.06.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «ФК «Паріс» за вказаним вище кредитним договором склала 27 530,23 грн яка складається з наступного: 12 734,48 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 800,18 грн - заборгованість за процентами; 9 090,96 грн - заборгованість за комісією; 126,93 грн - відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року 3% річних за користування грошовими коштами та 777,68 грн - інфляційні витрати за період 28.12.2021 року по 23.02.2022 року. 26.01.2022 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] цінним листом була направлена вимога про усунення порушення кредитного зобов`язання за договором №2041248 від 29.01.2020 року протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги. Однак після передачі права вимоги за кредитним договором [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «Паріс» і допустив виникнення заборгованості за договором позики № 2041248 від 29.01.2020 рокуу розмірі 27 530,23 грн Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ «РВС Банк» та відповідачем 29.01.2020 року було укладено кредитний договір №2041248, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти на його картковий рахунок № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] ). Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ «РВС Банк», (первісний кредитодавець) виконало умови договорів укладених з [PERSON] та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 734,48 грн. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованості за кредитом у розмірі 12 734,48 грн. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ «РВС Банк», (первісний кредитодавець) виконало умови договорів укладених з [PERSON] та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором позики №2041248 від 29.01.2020 року у розмірі 26 625,62 грн, з яких: 12 734,48 грн - заборгованість за тілом кредиту та 4 800,18 грн - заборгованість за процентами. Зі змісту паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчій кредит), який підписано відповідачем, слідує, що сторони погодили розмір та умови сплати відповідачем процентної ставки, а саме що процентна ставка відсотків річних складає 18,00 %, реальна річна процентна ставка відсотків річних складає 206,33%. Відповідно до наявних у справі розрахунків заборгованості відповідача розмір відсотків за простроченими відсотками, які нараховані йому станом на 10.03.2023 року становить 4 800,18 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 4 800,18 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача комісії суд зазначає таке. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З огляду на те, що [PERSON] при укладенні кредитного договору, погодилася на те, що: разова комісія при видачі кредиту становить 1% від суми кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 5% від суми наданого кредиту (заява-договір №2041248 від 29.01.2020 року про надання банківської послуги), що також зазначено в паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчій кредит), слідує, що сторони погодили наявність, розмір та умови сплати додаткових та супутніх послуг у вигляді комісії. Отже, в даному кредитному договорі №2041248 від 29.01.2020 рокузазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Тож, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 9 090,96 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає таке. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Позивачем враховано вищевказані перехідні положення ЦК України та законно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року. Тобто з дня набуття права вимоги по день введення воєнного стану. Отже з огляду на зміст принципу диспозитивності цивільного процесу, вищевказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням норм Закону та статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 126,93 грн та інфляційних витрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 777,68 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Слід зазначити, що спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики №2041248 від 29.01.2020 року у розмірі 27 530,23 грн, з яких: 12 734,48 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 800,18 грн - заборгованість за процентами; 9 090,96 грн - заборгованість за комісією; 126,93 грн - відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року 3% річних за користування грошовими коштами та 777,68 грн - інфляційні витрати за період 28.12.2021 року по 23.02.2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved