Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

5 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. Із 20 січня 2021 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалося, відповідач не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями і вона постійно страждає від його фізичної агресії, а тому вона вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Також зазначає, що окрім їхнього спільного малолітнього сина [PERSON] на її утриманні перебувають також двоє неповнолітніх дітей від інших чоловіків. Вказує, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоров`я, його батьки або інші особи на його утриманні не перебувають, аліментних зобов`язань не має, тому може та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини. У зв`язку з викладеним, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1136 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 6 грудня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення учасників справи. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, позивачем 26 грудня 2023 року, відповідачем 25 грудня 2023 року отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а останнім і копію позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 6. Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] , проте фактично проживають по [ADDRESS] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . [PERSON] отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 2100 грн щомісяця та щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 860 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України). Вбачається, що з моменту подання позовної заяви позивач не змінила свого рішення щодо необхідності розірвання шлюбу та щодо можливості подальшого спільного життя подружжя. Відповідач із відзивом (запереченням) проти позову, клопотанням про зупинення провадження у справі для надання часу для примирення до суду не звертався. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3 СК України шлюбних (сімейних) відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина сторін, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як його батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частина 2 статті 182 СК України вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 2563 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 1282 грн, тому суд позбавлений можливості стягнути їх у меншому ніж передбачено розмірі, про який просить позивач. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (відомості про місце роботи та наявність інших утриманців відсутні) та

Outcome: approved