Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що з 08 серпня 2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем [PERSON] .. Їхній шлюб зареєстрований Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №50 від 08 серпня 2018 року. Від вказаного шлюбу мають одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла по тій причині, що відповідач постійно вчиняє вдома сварки як з нею так і з її батьками та її братом. Остання така сварка відбулась 24 липня 2023 року, в ході якої відповідач побив її, а потім і її брата, який її захищав. Відповідач ніколи не враховує її думку з жодного приводу. Рішення позивача про розірвання шлюбу є остаточним та примирення між ними з відповідачем неможливе. З урахуванням наведених вище обставин позивач звернулася до суду з даною позовною заявою та просить задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою від 11 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. У судове засідання відповідач не з`явився, однак в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, в якому він частково визнає позовні вимоги, а саме, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення оскільки дійсно їхні з позивачем сімейні стосунки не склалися. Позивач не має бажання здійснити спробу щодо відновлення зруйнованих сімейних стосунків. Що стосується судових витрат позивача, які складають сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073 гривні 60 копійок, витрати на правничу допомогу, які складають 3300 гривень як фактично надану та 6000 гривень як очікувану, то відповідач просить судові витрати в частині сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1073 гривні 60 копійок розподілити між сторонами порівну, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу, які складають 3300 гривень як фактично надану та 6000 гривень як очікувану, просить відмовити. Вказане відповідач мотивує наступним. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так до позовної заяви долучений договір про надання правової допомоги №5 від 20 липня 2023 року. Як вбачається зі змісту договору, у ньому відсутні відомості щодо узгодженої сторонами суми гонорару за надання правничої допомоги, що є суттєвою умовою договору та відповідно відсутні дані для визначення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки інші долучені до позовної заяви документи, а саме опис правової допомоги, попередній розрахунок вже понесених та очікуваних витрат, квитанція до прибуткового касового ордера ніяким чином не витікають з умов договору про надання правової допомоги, хоча у квитанції до прибуткового касового ордера зазначено, що підставою для прийняття від [PERSON] коштів у сумі 3300 гривень є саме договір про надання правової допомоги №5 від 20липня 2023 року. Окрім того, відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач вважає, що справа, предметом розгляду якої є вирішення питання про розірвання шлюбу, ніяким чином не може вважатися складною, оскільки не потребує збирання численних доказів, необхідності докладання значних зусиль задля доказування щодо предмета позову безпосередньо у судовому засіданні, оскільки позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо лише одна із сторін наполягає на цьому. Так в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 11 вересня 2023 року суд дійшов висновку про те, що вказана справа підпадає під категорію малозначних та може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи такий критерій для визначення розміру витрат як складність справи, вбачається, що розмір витрат, які позивач має намір стягнути з відповідача, є очевидно не співмірним із фактично необхідним часом для підготовки та подання позову та обсягом необхідних робіт, оскільки, на його думку, витрачений час, обсяг наданих послуг, та їх вартість, котрі визначені представником позивача та містяться у документах, долучених до справи є значно завищеними та такими, що не відповідають дійсності. Так, зокрема, позивачем до позовної заяви долучений запит представника позивача до Ананьївського відділення Любашівської ДПІ ГУ ДПС України в Одеській області щодо інформації, котра стосується відповідача. При цьому, згідно опису правової допомоги, зазначено, що на його підготовку витрачено 2 години та вартість виконаної роботи складає 600 гривень. Відповідач вважає, що інформація, яка витребовується, є конфіденційною, тож сам запит є завідомо безперспективним щодо отримання інформації. Але навіть якщо б така інформація могла бути отримана та надана суду, вважає що вона ніяким чином не впливає на прийняття судом рішення про розірвання шлюбу, як не впливає на вказане рішення й її відсутність. А тому вважає, що позивач намагається стягнути з нього оплату тієї послуги, яка не є необхідною для вирішення даної справи. Враховуючи те, що він не має заперечень щодо розірвання шлюбу, рішення про розірвання шлюбу може бути винесене й без участі сторін у справі, а тому участь представника позивача у судовому засіданні не потребує докладання значних зусиль задля винесення судом рішення про розірвання шлюбу, а тому визначена вартість правничої допомоги за участь в судовому засіданні у розмірі 3000 гривень є очевидно не співмірною із обсягом необхідних послуг та робіт адвоката у даній справі. Відповідач не займається підприємницькою діяльністю, на підтвердження чого надав копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Твердження позивача про те, що він має прибутки від зайняття підприємницькою діяльністю та відповідно є більш матеріально забезпеченим у порівнянні з позивачем, є безпідставними та надуманими. Позивач та її представник адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордеру серії ВН №1320023 від 05 січня 2024 року та договору про надання правничої допомоги від 12 грудня 2023 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять шлюб розірвати, також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок за подачу позову до суду, 3300 гривень судових витрат на правничу допомогу та 2000 гривень на правничу допомогу. Нею 08 грудня 2023 року був розірваний договір з адвокатом Десятником В.С., та 12 грудня 2023 року був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом Юраш І.О.. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, зокрема зазначає, що рішення по вказаній справі може бути ухвалене без участі сторін по справі, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі та за участю позивача та її представника. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 23 серпня 2018 року органом 5123 (а.с.6), та копією витягу з реєстру територіальної громади, наданим Ананьївською територіальною громадою №2023/006220134 від 10 серпня 2023 року(а.с.7). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області(а.с.9), довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Одеської області №1374 від 23 серпня 2023 року(а.с.24). При розгляді справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 08 серпня 2018 року зареєстровано шлюб у Ананьївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №50, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2018 року Ананьївським районним відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~області(а.с.8). Від вказаного шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] , виданої Ананьївською міською радою 16 серпня 2023 року за №957, до складу сім`ї позивача [PERSON] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки Комунального закладу «Ананьївський спеціалізований ліцей спортивного профілю Одеської обласної ради» №01-28/409 від 04 серпня 2023 року доходи відповідача [PERSON] за період з 01 лютого 2023 року по 31 липня 2023 року склали 45747 гривень 60 копійок (а.с.12). Також в матеріалах справи міститься адвокатський запит адвоката Десятник В.С. від 07 серпня 2023 року №531 до Ананьївського відділення Любашівської ДПІ ГУ ДПС України в Одеській області про надання інформації про відповідача щодо його реєстрації в ДПІ як ФОП, інформацію щодо закриття його підприємницької діяльності,якщо таке відбулося, а також про надання інформації про розмір його прибутків за весь час зайняття підприємницькою діяльністю в розрізі звітних періодів (а.с.13). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26 вересня 2023 року [PERSON] припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець (а.с.39-40). Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позовної заяви вбачається, що сімейні стосунки в позивача та відповідача не склалися, тож позивач прийняла рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між нею та відповідачем повністю відсутнє взаєморозуміння в зв`язку з різними поглядами на життя та на сімейні стосунки. В зв`язку з повною несумісністю характерів сім`я розпалася. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків тривалий час, а також те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ними розірвати. Суд, враховує бажання позивача та вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Стосовно розподілу судових витрат по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2023 року між адвокатом Десятником В.С. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги №5 (а.с.19-20). Вивченням змісту договору встановлено, що він не містить відомості щодо узгодженої сторонами суми гонорару за надання правничої допомоги, а також не містить дані для визначення розміру витрат на правничу допомогу. Також в матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордеру №3 від 15 серпня 2023 року (а.с.16), згідно якої адвокатом Десятником В.С. прийнято від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3300 тисячі гривень. Також до позовної заяви доданий опис правової допомоги, наданої позивачу (а.с.17), з якого вбачається: консультація, витрачено дві години 600 гривень; складено позовну заяву про розірвання шлюбу, витрачено п`ять годин 1500 гривень; підготовлено адвокатський запит в Ананьївське відділення Любашівської податкової інспекції щодо підприємницької діяльності відповідача [PERSON] та розміру його прибутків від неї, витрачено дві години 600 гривень, роздруковано позовну заяву та зняті і посвідчені копії всіх доданих до неї матеріалів, справа підготовлена для передачі її до суду, витрачено дві години 600 гривень. Всього витрачено 11 годин робочого часу на суму 3300 гривень. Водночас з попереднього розрахунку вже понесених та очікуваних витрат, доданого до позовної заяви вбачається: сплачено судовий збір 1073 гривні 60 копійок; сплачено за надану правничу допомогу згідно її опису та касового прибуткового ордеру 3300 гривень; очікується оплата за представництво інтересів позивача в підготовчому та основному судових засіданнях 6000 гривень. Всього витрат: вже понесено 4373 гривні 60 копійок, очікується витрат 6000 гривень, всього витрат 10373 гривні 60 копійок (а.с.15). В подальшому позивачем в односторонньому порядку розірвано договір між нею та адвокатом Десятником В.С., про що позивач надала суду відповідну заяву (а.с.48), а також повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги в односторонньому порядку від 08 грудня 2023 року, яке підписане позивачем та адвокатом Десятником В.В. (а.с.49). 08 січня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від адвоката Юраш І.О. надійшла заява про вступ у справу як представника позивача, до якої додано копію ордеру серії ВН №1320023 від 05 січня 2024 року, копію договору про надання правничої допомоги від 12 грудня 2023 року, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 12 грудня 2023 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 05 січня 2024 року та копію попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку зі зверненням до суду з даним позовом (про розірвання шлюбу) (а.с.51-58). Вивчення вказаних документів встановлено, що відповідно до додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 12 грудня 2023 року, укладеної між позивачем та адвокатом Юраш І.О. сума гонорару (винагороди) адвокату становить 2000 гривень (а.с.55). З копії квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 05 січня 2024 року вбачається, що адвокатом Юраш І.О. отримано від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 гривень (а.с.57). З попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку зі зверненням до суду з даним позовом (про розірвання шлюбу) вбачається наступне: витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу 2000 гривень, з них: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 гривень; представництво інтересів позивача в Ананьївському районному суді Одеської області у справі про розірвання шлюбу 1000 гривень (а.с.58). Вивчивши вище вказані документи суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судові витрати, пов`язані з наданням позивачу правничої допомоги адвокатом Десятник В.С. в розмірі 2000 гривень, адвокатом Юраш І.О. в розмірі 1000 гривень, та всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3000 гривень судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд враховує той факт що вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження як малозначна справа відповідно до положень 4 частини 6 статті 19 ЦПК України, що відповідає вимогам ч.4 п.1 ст.274 ЦПК України. На підставі викладеного суд не вбачає пропорційності та обґрунтованості витрат позивача на отримання правничої допомоги в розмірі 3300 гривень до предмета спору в частині сплати послуг за надання правничої допомоги згідно договору №5 від 20 липня 2023 року, укладеного між позивачем та адвокатом Десятником В.С., оскільки, як зазначалося вище, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, підпадає під категорію малозначних справ, а тому не вбачається обґрунтованість зазначених у описі правової допомоги сум (а.с.17), які б відповідали реальним витратам на підготовку та складення зазначених у ньому документів. Також не вбачається обґрунтованість зазначених у попередньому розрахунку очікуваних витрат (а.с.15) в розмірі 6000 гривень, вказаних як оплата за представництво інтересів позивача в підготовчому та основному судових засіданнях, оскільки матеріалами справи підтверджено, що адвокат Десятник В.С. інтереси позивача представляв в одному судовому засіданні, яке тривало з 09 години 24 хвилини до 09 години 33 хвилини, та в подальшому було відкладено на іншу дату. Надалі, як зазначено вище, позивач в односторонньому порядку розірвала договір з адвокатом Десятником В.С.. Тобто, в подальшому вказаний адвокат не приймав участь у розгляд справи. 12 грудня 2023 року позивач уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Юраш І.О.. \~ \~ \~ \~Що стосується витрат позивача, пов`язаних з надання правничої допомоги на підставі договору від 12 грудня 2023 року, укладеного між позивачем та адвокатом Юраш І.О., то в даному випадку суд не вбачає обґрунтованість зазначених у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку зі зверненням до суду з вказаним позовом (а.с.58) в розмірі 2000 гривень, оскільки матеріалами справи підтверджено, що адвокат Юраш І.О. інтереси позивача представляла в одному судовому засіданні - 15 січня 2024 року, яке тривало з 09 години 45 хвилин до 10 години 42 хвилини, за результатами якого було ухвалено рішення по вказаній справі, оскільки станом на 15 січня 2024 року позиції сторін по справі не змінились, відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, а щодо стягнення з нього на користь позивача судових витрат визнав частково, про що зазначив у своєму відзиві на позовну заяву. Крім того, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок, сплачений нею за подачу позову до суду.

Outcome: partial