Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

19.04.2023 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.02.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики №0672113443 /далі - Договір/ згідно якого останній отримав кредит в сумі 10259 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 07.02.2022 на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0672113443 від 07.02.2022 та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, згідно якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за Договором від 07.02.2022. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовом становить 44728,75 грн. з яких: 10258,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34469,76 грн. сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором від 07.02.2022 в розмірі 44728,75 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вказує, що електронний Договір позики №0672113443 від 07.02.2022 містить ознаки кредитного договору, а тому повинен бути укладений в письмовій формі, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому розрахунку, позивачем не доведено правильність долученого до позову розрахунку заборгованості, а розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості. Крім того, вимога позивача про стягнення пені, відповідно до наведеного розрахунку, знаходиться поза межами річного строку позовної давності. Представник позивача [PERSON] надав відповідь на відзив в якій зазначив, що Договір позики №0672113443 від 07.02.2022 було укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом підписання його електронним підписом ідентифікатором, що цілком відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та при його укладенні відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з його умовами. Крім того, відповідач, укладаючи договір позики погодився з його умовами, зокрема на сплату визначених цим договором процентів. Крім того, у випадку незгоди відповідача з розрахунком заборгованості, він має право подати свій контррозрахунок, однак таке право він не реалізував. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.02.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики №0672113443, згідно якого останній отримав кредит в сумі 10259 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.5). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] підтверджується квитанцією за сплату №136434960 від 07.02.2022 (а.с.10). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодеку України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вищезазначеного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 вказаного Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього ж Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 зазначеного вище Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазначений договір позики був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.5-9). Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ІНФІНАНС», позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів договору позики та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає ЗУ «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про укладення договору позики без додержання його письмової форми, як необґрунтовані. Водночас, відповідач [PERSON] є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення договір позики між відповідачем та ТОВ «ІНФІНАНС» не був би укладений. Крім того, підписанням за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора договору позики, [PERSON] підтвердив свою обізнаність та згоду із запропонованими умовами надання позики, що свідчить про його вільне волевиявлення, спрямоване на укладення договору саме на тих умовах, що у ньому визначені. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовом становить 44728,75 грн. з яких: 10258,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34469,76 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.16). Згідно ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, спірна заборгованість є законною та нарахована відповідно до умов Договору, а тому підлягає стягненню з відповідача. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені, суд вважає його безпідставним, оскільки позивачем пеня та штрафи не нараховувались. 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, згідно якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за Договором від 07.02.2022 (а.с.11-15). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором позики\~є цілком\~законними та\~обґрунтованими,\~у зв`язку\~з чим\~позовна заява\~підлягає задоволенню.\~ Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача.

Outcome: approved