Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивачки [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копії свідоцтв про народження сторін у справі; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія виписки із погосподарської книги №2 виконавчого комітету Ренійської міської ради (с.Плавні) від 25.08.2021р. про належність домоволодіння [PERSON] ; копія довідки в.о. старости с.Плавні Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2021р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія плану житлового будинку; копія заповіту від 12.01.2000р., оформленого на ім`я позивачки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія домової книги; копія державного акту від 07.03.2007р. на право власності на земельну ділянку земельні ділянки загальною площею 3,26 га із кадастровими номерами 5124184000:01:002:0482, 5124184000:01:005:0353, розташовані на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масиви №№ [NUMBER] , 63, ділянки №№ [NUMBER] , 46), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту від 17.02.2010р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,2863 га із кадастровим номером 5124184000:02:002:0086, розташовану по [ADDRESS] , виділену для ведення особистого селянського господарства; копія державного акту від 17.02.2010р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером 5124184000:02:002:0081, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія звіту від 23.04.2023р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку та земельних ділянок; витяг №НВ-9926588212023 від 22.08.2023р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 09.01.2024р.; копія заяви [PERSON] від 03.07.2013р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви [PERSON] від 10.06.2013р. про відмову від спадщини; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.07.2013р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.07.2013р. (заповіт у Спадковому реєстрі не зареєстрований); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.07.2013р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.12.2023р. (дата заведення спадкової справи 11.07.2013р.). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються доньками [PERSON] , крім того, [PERSON] була призначена спадкоємицею за заповітом [PERSON] . За життя [PERSON] належало майно: житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , - на підставі виписки із погосподарської книги №2 виконавчого комітету Ренійської міської ради (с.Плавні) від 25.08.2021р. про належність домоволодіння; земельні ділянки загальною площею 3,26 га із кадастровими номерами 5124184000:01:002:0482, 5124184000:01:005:0353, розташовані на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масиви №№ [NUMBER] , 63, ділянки №№ [NUMBER] , 46), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту від 07.03.2007р. на право власності на земельну ділянку; земельна ділянка площею 0,2863 га із кадастровим номером 5124184000:02:002:0086, розташована по [ADDRESS] , виділена для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту від 17.02.2010р. на право власності на земельну ділянку; земельна ділянка площею 0,2500 га із кадастровим номером 5124184000:02:002:0081, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту від 17.02.2010р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 12.01.2000р. склала заповіт на ім`я позивачки, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить її заява від 03.07.2013р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка також звернулась до нотаріуса із заявою, якою вона відмовилась від спадщини, в даний час на спадкове майно не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, про що 29.05.2022р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Що стосується спадкового жилого будинку, то він по теперішній час рахується належним [PERSON] на підставі даних погосподарської книги, свідоцтво про право власності матір позивачки за своє життя на нерухомість не оформлювала. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за заповітом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved