Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У травня 2023 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3273,12 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 1548,14 грн 3% річних та інфляційної складової боргу та 2684,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає «ДТЕК Київські електромережі». Відповідачем було порушено Правила користування електричною енергією, внаслідок чого утворилась заборгованість за не обліковану електричну енергію. Посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у споживача утворилася заборгованість зі сплати послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи відповідачу направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання, конверт з довідкою про причину повернення - за закінченням терміну зберігання, повернувся на адресу суду, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, йому роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, відзив не подав. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Нормами конституційного законодавства закріплено, а саме ч. 3 ст. 13 Конституції України, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку споживача електричної енергії № 01019209105, відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Відповідно до п.п. 19, 21 зазначених Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Тобто, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Згідно з п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру плати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.05.2023 року відповідач має заборгованість за спожиту енергію у розмірі 3273,12 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 4821,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в даному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки та забезпечення безпечної експлуатації енергетичного обладнання. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи вищенаведене, оскільки станом на 01.05.2023 залишок боргу відповідача за спожиту електричну енергію становить 3273,12 грн, однак вказаного обов`язку належним чином не виконав, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають до задоволення. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу та 3 % річних суд зазначає наступне. За період з лютого 2020 року по лютий 2023 року на заборгованість відповідача нараховано індекс інфляції в сумі 1269, 97 грн та три відсотки річних в сумі 278, 17 грн, що стверджується відповідним розрахункам боргу за спожиту електроенергію о/р [NUMBER] ( [PERSON] ). Однак, суд не погоджується з періодом за який позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, виходячи з наступного. Постановою Кабінетом Міністрів України від 05 березня 2022 року №206, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановив: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 суд нараховує інфляційне збільшення боргу та 3 % річних від простроченої суми із лютого 2020 року по лютий 2022 року. Таким чином, 3% річних та інфляційної складової боргу мають бути розраховані з наступного дня після виникнення заборгованості по 24 лютого 2022 року, отже, інфляційні збитки, які підлягають стягненню з відповідача, будуть становити 553,15 грн та 196,65 грн 3% річних. За частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. У зв`язку із частковим задоволенням позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що становить 83,44 % від заявлених вимог позивача, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, що становить 2239,53 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial