Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. Посилається на те, що 03 серпня 2022 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюб зі сторони відповідача було укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя. Відповідач після реєстрації шлюбу перестав з нею спілкуватись та 29 серпня 2022 року залишив територію України та на даний час не повернувся. Вважає, що відповідачу реєстрація шлюбу з громадянкою України була необхідна для отримання документів для можливості пільгового проживання на території Євросоюзу. Таким чином, з моменту укладення шлюбу вона з відповідачем спільно не проживала, спільним побутом пов`язані не були, спільного бюджету також не було. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати шлюб, укладений 03 серпня 2022 року між нею та відповідачем недійсним з моменту його укладення та скасувати актовий запис про шлюб. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність сторони позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, покази свідків, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що шлюб зі сторони відповідача було укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя. Відповідач після реєстрації шлюбу перестав з нею спілкуватись та 29 серпня 2022 року залишив територію України та на даний час не повернувся. Позивач зазначає про те, що відповідачу реєстрація шлюбу з громадянкою України була необхідна для отримання документів для можливості пільгового проживання на території Євросоюзу. Таким чином, з моменту укладення шлюбу вона з відповідачем спільно не проживала, спільним побутом пов`язані не були, спільного бюджету також не було. Частинами 1, 2 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16ц. На підтвердження своїх доводів позивач посилається на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показав, що він є батьком позивача. Зазначив, що у відповідача не було наміру створення сім`ї з позивачем, про що він говорив останній, проте [PERSON] не слухала його. Він був проти такого шлюбу. Після реєстрації шлюбу сторони разом не проживали, відповідач через 2-3 дні поїхав та більше не повертався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є похресницею позивача. Підтвердила, що у відповідача не було наміру створення сім`ї з позивачем. Вони говорили про це позивача, проте вона не слухала їх. Після реєстрації шлюбу сторони разом не проживали, відповідач через 2-3 дні поїхав та більше не повертався. Суд вважає, що у сторін не було наміру на створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 45 СК України передбачено, що недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. З огляду на наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання шлюбу, зареєстрованого 03 серпня 2022 року, недійсним з моменту його реєстрації. Разом з тим, вимога про скасування актового запису про шлюб задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання шлюбу недійсним є підставою для скасування актового запису про шлюб у книзі реєстрації актів про шлюб. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial