Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

24 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що у вересні 2023 року по місцю роботи в АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» позивача повідомлено про те, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про звернення стягнення на заробітну плату з нього розпочато утримання коштів із заробітної плати. Позивач звернувся до приватного виконавця Палігіна О.П. та отримав документи, які свідчили про те, що ним на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 62587 від 11 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67926666 від 16 грудня 2021 року про стягнення заборгованості за кредитом, плати за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 7344,60 грн. 03 березня 2020 року у ТОВ «Гоуфінгоу» позивач отримав кредит у сумі 2000 грн. строком до 17 березня 2020 року, який разом із відсотками за користування кредитом позивач повернув ТОВ «Гоуфінгоу». Жодних претензій вказана установа до позивача не мала, він не отримував повідомлень про існування боргу. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 62587 від 11 червня 2021 року із грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису є неправомірним. При вчиненні напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності вимог відповідача до позивача, а, отже, виконавчий напис вчинено з порушенням закону.\~ Позивач посилався на те, що\~ оскаржуваний виконавчий напис було вчинено із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №295/5 та постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня\~ 1999 року №1172 із урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Позивач просив суд визнати\~ таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 62587 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яким з нього на\~ користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн» стягнуто заборгованість у розмірі 7344 грн. 60 коп., а також стягнути\~ з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2023 року відкрито позовне провадження в даній\~ цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами\~ спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 28 листопада 2023 року, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення указаної ухвали, а позивачу десятиденний строк на подання відповіді на відзив, третім особам п`ятнадцятиденний строк від дня отримання позову для подання пояснень або відзиву (а. с. 39). Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2023 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення № 67926666 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 11 червня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за № 62587, яким стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», код ЄДРПОУ 44243120, заборгованість в сумі 7344,60 грн., яке знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича (а. с. 35-36). Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року відкладено розгляд справи на 22 січня 2024 року задля здійснення повторного виклику відповідача та третіх осіб у судове засідання (а. с. 50). Відповідач у справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання позивач не з`явився, але подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу\~\~ за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а. с. 49). У судове засідання відповідач/представник відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причин неявки суд не повідомили, жодних заяв чи клопотань по справі не подавали. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причин неявки суд не повідомили, жодних заяв чи клопотань по справі не подавали. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Ураховуючи те, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, позивач,\~ відповідач та треті особи\~ були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд робить висновок про відсутність правових підстав, передбачених у ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 цього ж Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року між позивачем [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3353306150/256614, відповідно до якого товариство з обмеженою\~\~\~ відповідальністю\~\~\~ «Гоуфінгоу» надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а. с. 14-18).\~ 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 62587, яким звернуто стягнення з гр. [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 3353306150/256614 від 03 березня 2020 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 31 травня 2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн», заборгованість за кредитним договором 3353306150/256614 від 03 березня 2020 року на суму 6144,60 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4144,60 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню, - 7344,60 грн. (а. с. 13). 16 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем відкрито виконавче провадження № 67926666 про примусове виконання виконавчого напису № 62587, виданого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості в розмірі 7344,60 грн. (а. с. 19-20). 28 червня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадження № 67926666, копію постанови направлено для виконання до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», тобто за місцем отримання доходу [PERSON] (а. с. 31-32). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон № 3425) нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом № 3425 та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону № 3425). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок 296/5). Вчинення\~\~ нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону № 3425). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону № 3425 та главі 16 розділу ІІ Порядку 296/5. Згідно зі\~ статтею 87 Закону № 3425 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону № 3425 визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку 296/5). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку 296/5). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку 296/5). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку 296/5. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 50 Закону № 3425 передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону № 3425). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та, виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону № 3425, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. У\~\~\~ постанові\~\~\~\~ Верховного\~\~\~\~ Суду\~\~\~\~ від\~\~\~ 07.02.2018 у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція\~\~\~\~ Великої\~\~\~ Палати\~\~\~\~ Верховного\~\~\~ Суду, викладена у постановах від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Нотаріус перш ніж вчинити виконавчий напис повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Аналогічну позицію викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017 у справі № 201/1662/16-ц. Суд бере до уваги, що 03 березня 2020 року позивачем було укладено договір фінансового кредиту № 3353306150/256614 із ТОВ «Гоуфінгоу», а із заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса звернувся відповідач ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн», утім жодних доказів на підтвердження відчуження права вимоги суду не надано. Указані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. Ураховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд уважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених у справі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджені документально (а. с. 6, 30). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога надавалась позивачу [PERSON] адвокатом Левченком Г.В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 04 жовтня 2023 року (а. с. 23-24). Відповідно до квитанції від 20 жовтня 2023 року [PERSON] сплачено адвокату Левченку Г.В. на підставі договору у цивільній справі про правничу допомогу від 04 жовтня 2023 року 2000 грн. (а. с. 26). Проте позивачем в порушення вимог частини 3 статті 137 ЦПК України не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Так, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, із вищевказаного договору\~ про надання професійної правничої допомоги від 04 жовтня 2023 року (а. с. 23-24) неможливо достовірно встановити, що цей договір укладався між [PERSON] та адвокатом Левченком Г.В. саме для надання правової допомоги у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не у якійсь іншій справі. Крім того, позивачем суду не надано документів, які підтверджують повноваження представника позивача на надання правничої допомоги, зокрема: ордера на надання правової допомоги, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або ж довіреності. Ураховуючи вищевикладене, надані позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу договір про надання професійної правничої допомоги від 04 жовтня 2023 року та квитанція від 20 жовтня 2023 року про сплату [PERSON] на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 04 жовтня 2023 року 2000 грн., не можуть вважатися належними та допустимими доказами в розумінні ст. 137 ЦПК України, оскільки відсутній розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які підтверджують повноваження представника позивача на надання правничої допомоги. Крім того, із указаних документів суду неможливо достовірно встановити, чи стосуються вони надання правової допомоги саме в даній справі, а не в якійсь іншій. Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд уважає, що наданих доказів недостатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу саме в цій справі. Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позивачем не доведено фактичного розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved