Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У поданій в суд заяві в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прокурор просить: - припинити відповідачу [PERSON] право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» площею 2,1414га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0001 (реєстраційний номер 1974276856226), площею 0,0813га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0294 (реєстраційний номер 1974267856226), площею 0,3580га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0819 (реєстраційний номер 1974259956226), площею 0,0907га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0295 (реєстраційний номер 1974253456226), площею 0,2885га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0820 (реєстраційний номер 1974245756226), площею 2,1450га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0002 (реєстраційний номер 1974236856226), розташовані на території Здовбицької територіальної громади Рівненського району шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області; - припинити дію договорів оренди землі, укладених 02 грудня 2019 року між [PERSON] \~та ТОВ\~«Західна агровиробнича\~компанія» на земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» площею 2,1414га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0001, площею 0,0813га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0294, площею 0,3580га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0819, площею 0,0907га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0295, площею 0,2885га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0820, площею 2,1450га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0002; - припинити ТОВ «Західна\~агровиробнича компанія» зареєстроване 05 грудня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельні ділянки з кадастровим номером 5622687600:01:005:0001 (номер запису 34520399), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0294 (номер запису 34520446), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0819 (номер запису 34520414), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0295 (номер запису 34520468), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0820 (номер запису 34520358), з кадастровим номером 5622687600:01:005:0002 (номер запису 34520383); - судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 29 листопаді 2019 року [PERSON] , будучи громадянином іноземної держави, набула в порядку спадкування право власності на вказані земельні ділянки, які передала в оренду ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Перебування у приватній власності відповідача зазначених земельних ділянок суперечить Конституції України та Земельному кодексу України, оскільки землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Ураховуючи те, що [PERSON] цієї вимоги не виконала, а тому такі ділянки підлягають конфіскації у власність держави за рішенням суду, а дія договорів оренди землі, укладених між [PERSON] \~та ТОВ\~«Західна агровиробнича\~компанія» припиненню. Відзив на позов відповідач [PERSON] не подавала. Представник відповідача ТОВ «Західна агровиробнича\~компанія» у відзиві на позов позовні вимоги в частині припинення договорів оренди землі та відповідно права оренди на спірні земельні ділянки не визнав, мотивуючи тим, що перехід прав власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору. У відповіді на відзив прокурор з доводами відповідача не погодився, спростовуючи їх тим, що договір оренди землі припиняється у визначених законом випадках, зокрема, при примусовому припиненні прав на земельну ділянку в разі конфіскації такої земельної ділянки. Письмових заперечень щодо наведених позивачем аргументів відповідач не подавав. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 29 листопада 2019 року державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Рева Л.Л. в порядку заміщення державного нотаріуса Здолбунівського районної державної контори видано громадянці республіки білорусь [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: на земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» площею 2,1414га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0001 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974276856226), площею 0,0813га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0294 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974267856226), площею 0,3580га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0819 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974259956226), площею 0,0907га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0295 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974253456226), площею 0,2885га з кадастровим номером 5622687600:01:002:0820 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974245756226), площею 2,1450га з кадастровим номером 5622687600:01:005:0002 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1974236856226), Указані відомості про реєстрацію права власності за відповідачем підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 травня 2023 року, за якими 05 грудня 2019 року на підставі укладених 02 грудня 2019 року з [PERSON] договорів оренди\~землі \~за ТОВ\~«Західна агровиробнича\~компанія» зареєстроване право оренди на земельні ділянки з кадастровим номером 5622687600:01:005:0001 (номер запису 34520399), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0294 (номер запису 34520446), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0819 (номер запису 34520414), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0295 (номер запису 34520468), з кадастровим номером 5622687600:01:002:0820 (номер запису 34520358), з кадастровим номером 5622687600:01:005:0002 (номер запису 34520383). Відповідно до ст.1\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України) земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст.19\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80\~ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу\~України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до ч.5 ст.22\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4 ст.81\~ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Право власності на земельні ділянки відповідач набув 29 листопада 2019 року в порядку спадкування після смерті [PERSON] , однак у подальшому й по даний час земельні ділянки нею самостійно не відчужено, чим безпідставно порушено передбачений річний строк на їх відчудження. Згідно пункту "е" ч. 1 ст.140\~ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч.1 ст.143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.145\~ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч.1 ст.346\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст.\~41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч.4 ст.145\~ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153\~ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, ураховуючи те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства їх не відчужив, що є підставою для конфіскації цих ділянок у власність держави. Відповідно до положень п.7 ч.2ст.16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення правовідношення. Частиною другою статті 412\~ЦК України визначено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Статтею 143 ЗК України передбачено підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку. Зокрема, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, окрім іншого, конфіскації земельної ділянки. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.\~148-1\~ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Водночас, ч. 5 ст.\~148-1\~ЗК України встановлено, що вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої. Тобто, цією нормою передбачено виключний перелік підстав переходу прав на землю, серед яких конфіскація земельної ділянки за рішенням суду не передбачена. Пунктом 38 договору оренди землі від 02 грудня 2019 року зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, невиплати орендної плати в строки та в розмірі, передбаченому умовами даного договору, а також з інших підстав, визначених законом. Окрім того, ст.\~31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» визначені підстави припинення договору оренди, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України«Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями». Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Виходячи з аналізу наведених норм закону, враховуючи заявлену прокурором позовну вимогу про конфіскацію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності іноземній громадянці, та яка у подальшому підлягає продажу на земельних торгах, суд приходить висновку, що права попереднього власника та обов`язки третіх осіб на цю землю (право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія»)\~не можуть\~перейти до\~нового власника\~земельної ділянки,\~а тому\~дія договорів\~оренди землі\~від 02\~грудня 2019\~року та право користування ТОВ «Західна агровиробнича\~компанія» на спірні земельні ділянки підлягають припиненню за рішенням суду. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК\~України з відповідачів на користь Рівненської обласної прокуратури слід стягнути понесенні останньою витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved