Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказав, що з 11 листопада 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 грудня 2022 року. Під час шлюбу у них народилось троє синів: [INFO] син [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] , та [INFO] - син [PERSON] . На їх утримання відповідач [PERSON] повинна сплачувати аліменти на його, [PERSON] , користь на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 19 лютого 2018 року в розмірі 1/2 частини від усіх доходів. Відповідач [PERSON] останнім часом проживає окремо від нього і дітей, живе своїм життям і не проявляє інтересу до дітей і не сплачує аліментів. Діти тривалий час проживають із ним, а мати самоусунулась від їх виховання і догляду за ними, бо створила для себе нову сім`ю та її місце проживання наразі невідоме. Та оскільки лише він, [PERSON] , піклується про своїх дітей і проявляє про них турботу, виховує їх і забезпечує отримання освіти, а відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом щодо позбавлення відповідача батьківських прав та визначення місця проживання дітей саме з ним. Ухвалою суду від 17 липня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачу був встановлений 15-денний строк для подання відзиву. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідачу за її згодою були направлені 17 серпня 2023 року на повідомлену нею електронну аверсу у виді сканованих копій. В підготовчому засіданні, яке відбулось 14 серпня 2023 року, судом була постановлена ухвали без виходу до нарадчої кімнати про уточнення відомостей про відповідача [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу 20 червня 2023 року змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідачем [PERSON] 17 серпня 2023 року до суду був поданий відзив, в якому вона заперечила проти позовної вимоги про позбавлення її батьківських прав з тих підстав, що вона любить своїх дітей і бажає, щоб вони проживали з нею, бо хоче їх виховувати; від виконання своїх батьківських обов`язків вона не ухилялася, напроти, позивач усіляко перешкоджав їй спілкуватися з дітьми; вона отримує стабільних дохід, в той час як [PERSON] б`є дітей та змушує їх працювати в нічний час. На переконання відповідача, вона позбавлення можливості спілкуватися з дітьми, допоки вони перебувають під впливом батька. Інших процесуальних заяв по суті справи учасниками справи чи їх представниками не подано. В судовому засіданні позивач [PERSON] виступив з промовою на підтримання заявлених позовних вимог. Він пояснив, що наприкінці 2017 року [PERSON] , з якою він тоді ще перебував у шлюбі, пішла з сім`ї і залишила його одного з дітьми, бо хотіла повернутися до вільного способу життя, якому притаманне вживання алкоголю. Він кілька разів повертав її додому, у сім`ю, але за кілька місяців дружина знову йшла зі сім`ї, залишаючи дітей на нього. Це врешті-решт, змусило його подати позов про стягнення з дружини аліментів. Але [PERSON] аліменти не сплачує та не проявляє інтересу до дітей, хоча вони потребують її присутності, і не опікується здоров`ям синів і отриманням ними освіти. Потреба у позбавленні відповідача батьківських прав і визначення місця проживання дітей з батьком викликана ще й тим, що вирішення деяких соціальних питань у житті дітей потребує присутності матері або надання нею згоди на вчинення певних дій. Але він не може знайти [PERSON] , бо вона не надає інформації про себе, а тим більше вийшла заміж і створила нову сім`ю. Також позивач пояснив, що хоче убезпечити дітей в майбутньому від вимог [PERSON] до них про надання утримання уразі отримання каліцтва або тяжкого захворювання. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, в приміщенні суду, але в судове засідання не з`явилась та про причини своєї неявки суду не повідомила. У зв`язку з цим, на підставі ст. 131 ЦПК України суд визнає, що відповідач [PERSON] , не з`явилися в судове засідання без поважних причин, а тому проводить розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Третя особа - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, в судове засідання не з`явилась, але у підготовчому провадженні представником третьої особи неодноразово подавались клопотання з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Третя особа - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 грудня 2022 року, ухваленого в справі № 630/416/22, позивач [PERSON] з 11 листопада 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано вказаним рішенням, яке набрало законної сили 13 січня 2023 року. В заочному рішенні вказано, що однією з підстав розірвання шлюбу була та обставина, що подружжя припинило сімейні відносини з 2017 року. [PERSON] 20 червня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та їй було присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 20 червня 2023 року Другим відділом державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Сторони [PERSON] і [PERSON] являються батьками трьох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 20 серпня 2013 року Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції у Полтавській області, свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 07 серпня 2008 року Іскрівською сільською радою Чутівського району Полтавської області, та свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 28 лютого 2012 року Відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Сторони [PERSON] і [PERSON] та їх троє дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 19 лютого 2018 року, ухваленого в справі № 630/19/18, були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 09 січня 2018 року і до досягнення кожним з дітей повноліття. В рішенні вказані обставини, встановлені під час судового розгляду, зокрема те, що відповідач на час вирішення справи по суті проживає окремо від позивача та їх спільних дітей і матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вказані обставини певною мірою підтверджують доводи позивача про те, що відповідач припинила піклуватися про виховання дітей і догляд за ними з кінця 2017 року. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Наразі, позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , де були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками від 29 березня 2022 року. Відповідач [PERSON] також проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою від 15 вересня 2022 року. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, але попередньо суд повинен впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області за зареєстрованим місцем проживання батьків і дітей - [ADDRESS] , провести обстеження умов проживання не вдалося по причині того, що сім`я за вказаною адресою не проживає. Від так і подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору Орган опіки та піклування не мав можливості. Діти [PERSON] і [PERSON] проходять навчання в Філії «Іскрівський ЗЗСО І-ІІ ступенів» опорного закладу «Скороходівський ЗЗСО І-ІІІ ступенів Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області», що підтверджено довідками за підписом керівника навчального закладу від 23 квітня 2023 року. З висновку Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, затвердженого 26 жовтня 2023 року, вбачається, що обстеження умов проживання дітей за адресою фактичного місця проживання спеціалістами було проведено 19 жовтня 2023 року, що діти проживають в будинку разом зі своїми батьком і бабусею і для них в будинку створені усі необхідні побутові умови, в тому числі окрема кімната зі спальними ліжками, меблями і шкільним приладдям; діти забезпечені одягом і їжею, але мати з ними не проживає. Під час бесіди діти поводили себе спокійно, не виявляли ознак страху чи тривожності, спілкувалися із задоволенням і висловили своє бажання проживати саме з батьком. У висновку Орган опіки та піклування висловив підтримку доцільності визначення місця проживання дітей з батьком. З огляду на встановлені обставини того, що діти тривалий час безперервно проживають з батьком, який створив для них належні побутові і житлові умови, суд дійшов висновку, що в цьому випадку позивачем буде забезпечено розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] з кінця 2017 року припинила піклуватися про синів та забезпечувати їх потреби, коли пішла з сім`ї залишила дітей на його утримання. І ці обставини підтверджені судовими рішеннями в справах про розірвання шлюбу і про стягнення аліментів. В той же час, відповідач [PERSON] стверджувала у відзиві, що у виконанні батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей їй перешкоджав позивач, і що вона бажає, аби діти проживали саме з нею. Але жодного доказу на підтвердження того, що позивач чинив супротив матері у спілкуванні чи проведенні спільного дозвілля з дітьми тощо, відповідачем не надані. Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про можливість проживання дітей з нею, бо нею не надані докази того, що за місцем її фактичного проживання, у новоствореній нею сім`ї, дітям не лише будуть забезпечені мінімальні житловій умови, а й інші побутові умови для розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. На підставі ст. 171 СК України судом була забезпечена можливість дітям сторін висловити свої думки щодо вирішення спору про їх місце проживання та позбавлення матері батьківських прав. Діти [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , кожен з них окремо, пояснили суду, що мати тривалий час про них не піклується, не проявляє інтересу до їх життя та не спілкується з ними, і з того часу, як вони переїхали проживати до бабусі, мати їх жодного разу не навідувала. Тому вони заявили про намір жити й надалі саме з батьком, який приділяє їм належну увагу і піклується про них, і підтримали прагнення батька позбавити матір батьківських прав, бо для них вона зовсім стороння людина. Найстарший за віком [PERSON] також пояснив, що й раніше, коли мати кидала сім`ю на тривалий час, йому доводилось самотужки виконувати більшу частину домашній обов`язків по догляду за молодшими братами, в тому числі й приготування їжі. По завершенню бесіди діти пояснили, що розуміють наслідки втрати юридичних і сімейних зв`язків із матір`ю. Отже відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за яких її участь у вихованні дітей була зведена нанівець, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Таким чином, відповідач у справі [PERSON] батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, не виконує, належним чином не утримує синів, не займається їхнім вихованням, не піклується про стан їх здоров`я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає ніякої участі в підготовці їх до самостійного життя. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області у своєму висновку, затвердженому 27 листопада 2023 року, вказав, що вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересах дітей, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. На підстави викладеного, та враховуючи вік дітей, суд задовольняє вимогу позивача в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком, та повністю задовольняє вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до усіх трьох дітей. У визначенні місця проживання інших дітей [PERSON] і [PERSON] суд не вбачає потреби, оскільки кожен з них досяг 14-річного віку і вправі обирати самостійно місце свого проживання. Одночасно з цим, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 2147,20 грн., які підтверджені платіжними інструкціями від 10 квітня 2023 року.

Outcome: partial