Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування за законом недоотримане за життя її матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , підвищення до пенсії згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року по справі №240/24251/21 в розмірі 93600, 00 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року у справі №240/24251/21 задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати із 21.07.2021 року підвищення до пенсії [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 21.07.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Рішення набрало законної сили 06.05.2022 року. За життя мати позивача відповідно до вищевказаного рішення суду коштів за вказаним рішення не отримала. Після смерті матері позивач як єдина спадкоємиця за законом, прийняла спадщину. На звернення позивача з приводу нарахованих коштів на підставі згадуваного рішення окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року відповідачем надано розрахунок, згідно якого сума, що підлягає до виплати по пенсійній справі [PERSON] становить 47010, 97 грн. Позивач не погоджується з сумою, визначеною у розрахунку відповідача. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку така заборгованість становить 93600, 00 грн. Таким чином, право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті матері порушено та підлягає судовому захисту. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2023 року у справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 20). 08.01.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю, зазначив, що покладений судом обов`язок здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії здійснюється з одночасним застосуванням вимог законодавства у сфері бюджетного врегулювання. Представник відповідача зазначив, що розрахунок заборгованості, зазначений позивачем у позовній заяві, визначений ним самостійно, та не може бути взятий до уваги, оскільки він здійснений без застосування чинного законодавства, в довільній формі. Нарахування на виконання рішення суду суми заборгованості належить до виключної компетенції ГУ ПФУ у Житомирській області. Зазначив, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. У відзиві на позовну заяву викладено нормативне врегулювання питань виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на відповідний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України. Представник звернула увагу на передбачені вимогами Бюджетного кодексу України умови порушення бюджетного законодавства, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Посилається на те, що з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Крім цього вказала, що з 01.04.2021 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, відповідно до яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ст. 1219 ЦК України і вказує, що не допускається правонаступництво у правовідносинах щодо виплати пенсії, яка не входить до складу спадщини. До відзиву на позовну заяву долучено, серед іншого, копію розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918250180356 - [PERSON] . Згідно такого розрахунку сума виплати становить 47010, 97 грн. Відповіді на відзив позивач не подала. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року у справі №240/24251/21 задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати із 21.07.2021 року підвищення до пенсії [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 21.07.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 5-7). Рішення набрало законної сили 06.05.2022 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2022 та копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00008914048 від 06.04.2011 року (а.с. 10-12). Згідно довідки приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кисіль С.В. від 10.08.2023 року №26/02-16, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої матері [PERSON] (а.с.13). У відповідь на запит позивача листом ГУ ПФУ у Житомирській області від 27.10.2023 року повідомлено [PERSON] про те, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року у справі №240/24251/21 виконано у повному обсязі. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення, може бути здійснена лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Питання виплати заборгованості, нарахованої на виконання вищезазначеного рішення суду може бути вирішено у разі зміни сторони стягувача, надано позивачу розрахунок заборгованості, що підлягає виплаті на виконання рішення суду від 05.04.2022 року (а.с. 8). Відповідно до розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918250180356 [PERSON] на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 у справі №240/24251/21 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії на територіях радіоактивного забруднення за період з 21.07.2021 року по 31.05.2022 року, який здійснений ГУ ПФУ у Житомирській області, сума доплати становить 47010, 97 грн (а.с. 9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно є донькою та єдиним спадкоємцем [PERSON] , а відтак, за правилами ст. 1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті матері відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. У постанові від 27.11.2019 року у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд прийшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання невиплачених пенсійних виплат, на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1219 ЦК України, оскільки відповідно до положень даної статті припиняється право на отримання пенсії, яку отримує спадкоємець, а до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і предметом спору є право на пенсію, яка була нарахована, але не отримана пенсіонером ще за його життя. Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на норми Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки порядок виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, не є тотожним з порядком розгляду справи в суді у разі, якщо вимоги заявлені до відповідача, яким є державний орган. Відповідач допускає невірне тлумачення правових норм, ототожнюючи склад учасників судового провадження, особу, яка повинна відповідати за позовом, тобто особу, яка допустила порушення прав позивача, та порядок виконання судових рішень, які підпадають під сферу регулювання норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якого врегульовується вже порядок виконання судових рішень, боржником за яким є державний орган, який допустив порушення прав позивача. Доводи представника відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо виплати пенсій, фінансування яких здійснюється виключно Пенсійним фондом України, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, спростовуються матеріалами справи, а відтак є неспроможними. Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання, оскільки це не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Европейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію своєї матері відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо невиплати донарахованої пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №240/24251/21 порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. При визначенні суми, яка підлягає до стягнення з відповідача згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №240/24251/21, суд враховує, що позивачем самостійно проведено розрахунок підвищення до пенсії на суму 93600, 00 грн. Згідно розрахунку відповідача така заборгованість становить 47010, 97 грн. Суд зауважує, що нарахування пенсії є виключною компетенцією відповідача, тому, суд не може перебирати на себе повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та втручатись в його дискреційні повноваження, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає стягнення сума у розмірі 47010, 97 грн., яка нарахована відповідачем як особою, на яку законодавством покладено обов`язок здійснювати нарахування пенсійних виплат. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення та з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь [PERSON] підлягають стягненню недоотримані за життя матері [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсійні виплати в розмірі 47010, 97 грн. розмір якої підтверджений належними доказами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1073, 60 грн (а.с. 1). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: partial