Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

У серпні 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просив: зняти арешт, накладений в рамках виконавчого провадження № 44055038 головним держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 19 травня 2016 року на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,0 кв.м., номер запису про обтяження 40818241; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 27 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (Фактор) укладено договір факторингу № 27/10/20/1, відповідно до умов якого Клієнт (первісний кредитор) передає, а Фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] . Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за вказаними кредитним договором. Клієнтом було належним чином сповіщено боржника про відступлення прав вимоги фактору у спосіб, який закріплений в Договорі факторингу. Отже, право вимоги належного виконання відповідачем зобов`язання по сплаті суми заборгованості за Кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року після підписання вищевказаного Договору факторингу безумовно перейшли до Нового кредитора, а саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп». Загальна сума боргу [PERSON] , право вимоги якої було передано за Договором факторингу, становить 71 223,56 шв.франків, що станом на дату підписання сторонами договору факторингу становить 2 225 187,83 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] було укладено договір іпотеки № PCL-301/221/2007, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 7990, Відповідно до якого в іпотеку [PERSON] передано нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,0 кв.м. У зв`язку з укладенням Договору факторингу, 29.10.2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (Новий іпотекодержатель) також укладено Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № PCL-301/221/2007, посвідченим 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі за №7990, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за №111. Первісним іпотекодержателем було належним чином сповіщено боржника про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки у спосіб, який закріплений в договорі відступлення. У зв`язку з чим, позивач отримав статус іпотекодержателя стосовно іпотечного майна боржника. Іпотекодержатель має право задовольнити з вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення, зокрема, несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі. Позивач, застосовуючи положення пп. 6.4.2 п.6.4 ст. 6 Договору іпотеки, п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке було передано в іпотеку та яким забезпечувалось належне виконання боржником зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Записи про право власності за ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на вищезазначену квартиру внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2021 року. Таким чином, з 25.02.2021 року позивач є фактичним власником нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,0 кв.м. Додатково звертає увагу, що примусове виконання в рамках ВП № 44055038 було завершено у зв`язку з прийняттям постанови від 20.03.2017 року про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню). Наявність арешту в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 - VIII, сама по собі є незаконною з моменту прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 року. Однак, наразі продовжує існувати обтяження на нерухоме майно (яке належить позивачеві на праві власності), у вигляді арешту, який було накладено постановою від 19.05.2016 року в рамках виконавчого провадження № 44055038. Але, арешт, накладений на майно, порушує право власності ТОВ «Фінансова компанія «Фінвест Груп». У зв`язку з викладеним, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» вимушений звернутися до суду з даним позовом. 20 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Як вбачається із фактичних обставин справи та заявлених позовних вимог, предметом спору у цій справі є захист права власності шляхом скасування арешту. Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що за ним зареєстровано право власності на нерухоме майно відповідно до рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого приватним нотаріусом Ричка Ю.О. Але, зазначає, що дане рішення приватного нотаріусу оскаржується [PERSON] у судовому порядку. Фактично правовою підставою для заявлених позовних вимог є договір іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року. Але, у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа №200/3309/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсними кредитного договору № CNL-301/412/2007 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року, а також за зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19 липня 2007 року. На сьогоднішній день справа ще не розглянута. Отже, дійсність кредитного договору та договору іпотеки, а також сама сума заборгованості на момент звернення стягнення на предмет іпотеки є спірними. Всі вищевикладені обставини є предметом розгляду справи № 204/7861/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, яка розглядається у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська. Вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач просить суд лише скасувати арешт та не зазначає у прохальній частині про визнання права власності (державна реєстрація прав, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві, не є підставою виникнення права власності). Також, зазначає, що позивач вважає, що перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на підставі договору іпотеки та реєстрація права власності були незаконними. Повідомлення про відступлення права вимоги [PERSON] не отримувала. Вважає, що при проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», приватним нотаріусом не були дотримані вимоги Закону «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Закон України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, встановлює необхідність укладення для переходу права власності на предмет іпотеки окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який між сторонами іпотечного договору не був укладений. Вважає, що при реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» приватний нотаріус була введена в оману стосовно фактичних обставин по зазначеному кредитному договору та договору іпотеки, відсутності безспірності заборгованості та законності документів наданих ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп». ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» приховав від нотаріуса той факт, що по даному кредитному договору та договору іпотеки триває багаторічний судовий спір і на даний час він не закінчений. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 21 листопада 2022 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» - Падалка Ю.П. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, чітко окреслив вимогу захист права власності шляхом скасування арешту з нерухомого майна, яке належить останньому на праві приватної власності. Допоки особа є власником нерухомого майна, тобто за нею зареєстровано право власності на це майно, вона не може бути обмежена в праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування й розпорядження цим майном. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійним. Позивачем аргументований факт набуття права власності, підтверджена державна реєстрація такого права, а названі обставини є дійсними і достовірними як на момент подання позовної заяви, так і на час розгляду спору по суті. На переконання позивача, сам факт реалізації відповідачем права на захист цивільних прав та інтересів, шляхом пред`явлення позовних вимог (справи № 200/3309/13-ц та № 204/7861/21) без вирішення спорів по суті (ухвалення рішень суду, які набрали законної сили) не може слугувати підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позивачем позову про скасування арешту з нерухомого майна. Вважає, що посилання відповідача на обставину неефективного способу захисту порушеного права не заслуговують на увагу, оскільки у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 03.06.2016 № 5 роз`яснено, що якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Додатково зазначає, що позивачем раніше було ініційовано спір (предмет і підстава позову ідентична справі № 204/5624/22) різниця полягає лише у визначенні суб`єктивного складу учасників справи. Так, ухвалою від 31.08.21 року (справа № 904/7323/21) було відкрито провадження за позовною заявою позивача до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі № 204/5624/22) про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 44055038 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 19.05.2016р. на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,0 кв.м., номер запису про обтяження 40818241. В рамках справи № 904/7323/21 [PERSON] було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Рішення суду по суті позовної вимоги було предметом перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. У задоволенні позову по справі №904/7323/21 було відмовлено на підставі пред`явлення позову до неналежного відповідача (органу державної виконавчої служби), поряд з цим судом касаційної інстанції констатовано, що в даному випадку захист порушеного права буде ефективним та належним в разі пред`явлення позовної вимоги лише про скасування арешту. Наявність арешту в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 VIII, сама по собі є незаконною з моменту прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 року. На переконання позивача, наведені аргументи у відзиві не стосуються предмета доказування у вказаній справі та беззаперечно виходить за межі пред`явленої вимоги (оскільки наведені доводи відповідача стосуються питання оскарження державної реєстрації права власності за позивачем), а посилання на відкриті провадження у справах № 200/3309/13-ц та № 204/7861/21 є цілком ідентичні тим, на які було акцентовано увагу в рамках справи № 904/7323/21 (за результатами якого суд касаційної інстанції також керувався положенням про презумпцію правомірності правочину). Тому, беручи до уваги викладені аргументи, норми законодавства та судову практику, на думку позивача, наявні підстави для задоволення пред`явленого позову. 28 липня 2023 року від третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вказаній справі покладається на розсуд суду. Згідно даних системи АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 44055038 відносно [PERSON] , а саме з примусового виконання виконавчого напису № 8223, виданого 25.11.2013 року Приватним нотаріусом Бондар І.М., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості, яка становить 762 572,26 грн. В межах примусового виконання наведених виконавчих проваджень, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, в тому числі постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику на праві власності. Постанови направлені для належного виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам. Відповідні записи належним чином внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В подальшому вказане виконавче провадження завершене в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року по справі № 203/2725/16-ц (провадження 2/0203/128/2017) задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М., а саме виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 8223, визнано таким, що не підлягає виконанню, про що винесена відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження. Так як зазначені виконавчі провадження завершені у 2017 році, надати більш детальну інформацію або будь-які документи виконавчого провадження Відділ примусового виконання рішень не має змоги, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження із закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. У зв`язку з викладеним просив прийняти рішення на розсуд суду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у поданих до суду письмових поясненнях просив проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 липня 2014 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 25 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8223, яким пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості, яка становить 762 572,26 грн., було відкрито виконавче провадження № 44055038, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 03 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 30-34). У вказаному виконавчому провадженні стягувачем виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а боржником [PERSON] . 19 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою Олександром Володимировичем у виконавчому провадженні № 44055038 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] , а також заборонено здійснювати відчуження вказаної квартири (т. 2 а.с. 19-20). Відповідно до\~п.\~5\~ч.\~3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» від\~21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV,\~який діяв\~на момент\~винесення постанови\~про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 44055038, тобто станом на 19 травня 2016 року, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче\~провадження» від\~21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV,\~який діяв\~на момент\~винесення постанови\~про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 44055038, тобто станом на 19 травня 2016 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259530468 від 06 червня 2021 року вбачається, що 27 травня 2016 року на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О.В. у виконавчому провадженні № 44055038 від 19 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було внесено запис про обтяження № 40818241 (т. 1 а.с. 25-27). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 лютого 2017 року у справі № 203/2725/16-ц було задоволено позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою «ОТП Факторинг Україна», треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис, вчинений 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №8223 - визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини були також встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року по справі № 904/7323/21, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/101827687, залишеному без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16 травня 2022 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/104441877, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року (т. 1 а.с. 163-165). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа Олександра Володимировича від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 44055038 про закінчення виконавчого провадження (т. 1 а.с. 28-29), у зв`язку з тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 лютого 2017 року у справі № 203/2725/16-ц виконавчий напис № 8323, виданий 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бондар І.М., було визнано таким, що не підлягає виконанню,

Outcome: approved