Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . На момент смерті вона була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований та проживав [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель КСП «ім. Калініна» с. Бучая, розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право на дану частку посвідчено сертифікатом ХМ № 033398 від 01 листопада 1996 року, що виданий Новоушицькою районною державною адміністрацією. Дане право вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] за рішенням Новоушицького районного суду від 01 березня 2011 року спадщина у виді права на земельну частку (пай) у розмірі 2,70 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату ХМ № 033398 від 01 листопада 1996, була визнана відумерлою та передана у власність Бучайської сільської ради, правонаступником якої є Новоушицька селищна рада Хмельницької області. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 травня 2023 року позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла. У подальшому, звернувшись до відповідача із заявою про повернення їй земельної ділянки, яка належала [PERSON] , рішенням за № 25 від 31 серпня 2023 року їй було відмовлено. За таких обставин звернулася до суду та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,71 гектари, кадастровий номер 6823381200:02:001:0140, у порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] ; витребувати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,71 гектари, кадастровий номер 6823381200:02:001:0140 у Новоушицької селищної Ради та передати її з комунальної власності територіальної громади Новоушицької селищної ради у приватну власність [PERSON] . Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 22 листопада 2023року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Кохан О.В. Ухвалою суду від 19 грудня 2023року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки - адвокат Соловей О.В. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву у якій просив проводити розгляд справи без участі представника ради, при розгляді справи покладається на думку суду. Третя особа направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] в с.Загоряни, Новоушицького району, Хмельницької області. [PERSON] належала земельна ділянка (пай) розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 033398 виданого на підставі рішення Новоушицької районної державної адміністрації № 189-р від 19 лютого 1996 року. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 березня 2011 року визнано спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та знаходиться на території Бучайської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області - відумерлою (а.с.14, 15). 30 вересня 1961 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.22-25). [PERSON] був зареєстрований та проживав одиноко в с. Загоряни, Новоушицького району, Хмельницької області (а.с.26). Однак, після його смерті в управління та розпорядження його майном вступила [PERSON] (а.с.9). [INFO] померла [PERSON] в с. Загоряни, Новоушицького району, Хмельницької області. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідною племінницею по батьківській лінії [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11-13). Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 травня 2023 року позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.16-21). З відповідей Новоушицької селищної ради видно, що відповідно до розпорядження Новоушицької РДА №622/2017-р від 21 грудня 2017 року «Про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) Новоушицькій селищній об`єднаній територіальній громаді» Новоушицькій селищній раді перейшла у власність за сертифікатом серії ХМ № 033398 земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер: 6823381200:02:001:0140 площею 1,7100 га (а.с.27). Рішенням Новоушицької селищної ради №25 від 31 серпня 2023 року «Про відмову у виділенні земельних ділянок в натурі (на місцевості)» відмовлено у клопотанні [PERSON] про виділення в натурі земельної ділянки з кадастровим номером: 6823381200:02:001:0140, розташованої за межами с. Бучая, Новоушицької територіальної громади, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] (а.с.28, 29). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.50, 51). Даними спадкової справи № 145/2023 підтверджується, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 22 червня 2023 року звернулася [PERSON] в межах визначеного судом додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.52-60). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, так і після набрання чинності ЦК України, тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (статті 1217, 1265 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Так, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] . Окрім того, позивачка прийняла спадщину 22 червня 2023 року в межах визначеного судом додаткового строку. Проте, спадщина після смерті [PERSON] рішенням суду від 01 березня 2011 року визнана відумерлою. Положення ЦК України щодо прийняття спадщини спрямовані на захист прав усіх спадкоємців, які мають права на спадщину, та надають можливість кожному з них захистити своє право чи інтерес, навіть якщо строк на прийняття спадщини пропущено і спадщина вже розподілена між іншими спадкоємцями або визнана відумерлою та перейшла до територіальної громади. Аналіз статті 1280 ЦК України свідчить, що спадкоємець може вимагати передання в натурі майна, яке перейшло як відумерле до територіальної громади на підставі рішення суду і збереглося, за умови, що такому спадкоємцю надано додатковий строк на прийняття спадщини та він подав заяву про прийняття спадщини. При цьому не вимагається попереднє скасування судового рішення про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. За змістом частини 1 статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Слід зазначити, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Отже, земельна частка (пай), яка належала [PERSON] , визнана відумерлою спадщиною та передана у власність Бучайської сільської ради, правонаступником якої є Новоушицька селищна рада Хмельницької області, у подальшому виділена в натурі та є сформованою земельною ділянкою із відповідною площею та кадастровим номером, спадкове майно збереглося та перебуває у власності відповідача, а тому може бути передано спадкоємцю - позивачу в справі, водночас позивач спадщину прийняла, відтак суд вважає, передача спадкового майна у власність спадкоємцю на підставі ч. 2 ст. 1280 ЦК України припиняє його статус відумерлої спадщини та право територіальної громади на це майно. При цьому, суд не вбачає необхідності у витребуванні зазначеного майна на користь позивача, оскільки зазначений вище спосіб захисту повністю поновлює права позивачки та є ефективним. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України). З урахуванням часткового задоволення позову та тієї обставини, що позивачка відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн на користь держави.

Outcome: partial