Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

у жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 98000 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1975 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Обґрунтовано позов тим, що 10 січня 2019 року о 09 год. 00 хв. [PERSON] в м. Чернігові по вул. П`ятницькій керувала автомобілем Chery QQ, державний номерний знак [NUMBER] , зі сторони вул. Котляревського в напрямку вул. Софії Русової та під`їжджаючи до перехрестя нерівнозначних доріг вулиць П`ятницька - Софії Русової, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу у русі автомобілю Volkswagen Multivan, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі зі сторони вул. Гончої в напрямку просп. Миру, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби та дорожній знак «Пішохідний перехід» отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху. На час ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Chery QQ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька». Після ДТП позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування від 06.03.2019, проте страховик належним чином не провів розслідування страхового випадку та не здійснив регламенту виплату позивачу, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 10 січня 2019 року о 09 год. 00 хв. [PERSON] в м. Чернігові по вул. П`ятницькій керувала автомобілем Chery QQ, державний номерний знак [NUMBER] , зі сторони вул. Котляревського в напрямку вул. Софії Русової та під`їжджаючи до перехрестя нерівнозначних доріг вулиць П`ятницька - Софії Русової, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу у русі автомобілю Volkswagen Multivan, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі зі сторони вул. Гончої в напрямку просп. Миру, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби та дорожній знак «Пішохідний перехід» отримали механічні пошкодження. Позивач є власником автомобіля Volkswagen Multivan, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2019 року у справі №750/501/19 встановлено, що своїми діями [PERSON] порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху. та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу в сумі 384,20 грн. на користь держави. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», що підтверджується полісом №АО/0095888 від 21.12.2018. 06 березня 2019 року [PERSON] звернулась із заявою про страхового відшкодування за фактом настання 10 січня 2019 року страхового випадку та наданням банківських реквізитів для здійснення виплати (а.с. 15). 09 липня 2019 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг листом №15576/13-12 на скаргу позивача, повідомила [PERSON] , що Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження від 06.06.2019 року № 1060 «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, виданих ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», яке набрало чинності з 07.07.2019. Одночасно Нацкомфінпослуг зазначено, що анулювання ліцензії не звільняє ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами (полісами) страхування. 03 липня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) листом №4.2-10/20875 повідомило [PERSON] , що МТСБУ не може застосувати заходи впливу до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», оскільки членство зазначеного страховика в МТСБУ припинено. Одночасно повідомлено, що згідно з п.52.5 ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 05 березня 2019 року № 33, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Multivan, державний номерний знак [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 10.01.2019 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів, складає в розмірі 257741,63 грн. Відповідач не виплатив страхове відшкодування позивачу, без наведення будь-якого обґрунтування щодо правової підстави відмови у виплаті. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України, визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи і обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1975 грн., судовий збір в розмірі 2597 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Outcome: approved