Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська міська рада Чернігівської області, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву мотивує тим, що 02 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають сина [PERSON] , 2007 року народження. Відповідно до посвідчення [PERSON] отримує державну соціальну допомогу як дитина - інвалід до 18 років. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2011 року шлюб з відповідачем розірвано. Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 221 від 01 жовтня 2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження. Зі змісту висновку вбачається, що [PERSON] має іншу сім`ю, останній свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина [PERSON] , має заборгованість по аліментах, не цікавиться навчанням сина, його станом здоров`я. На засіданні комісії відповідачу було надано трьохмісячний термін для відновлення спілкування з дитиною, але на даний час відношення до дитини не змінив. Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 272 від 02 жовтня 2023 року затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження. [PERSON] навчається у 9 класі КЗ «Сосницький навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради з 01 вересня 2010 року, батько дитини у вихованні сина участі не бере, до навчально-реабілітаційного центру не приходить, батьківські збори та заходи, які проводяться у закладі, не відвідує, з класним керівником контакту не підтримує, здоров`ям та успішністю сина не цікавиться. Відповідач матеріально не забезпечує сина, ухиляється від сплати аліментів, не піклується про нього, не виявляє батьківської турботи, якої потребує дитина, не займається його вихованням, не спілкується з ним, не піклується про його фізичний та духовний стан. Позивач вважає, що в даному випадку наявна винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків, що відповідно до п.2 ч.1 ст.264 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав, яке відповідатиме найкращим інтересам неповнолітнього [PERSON] з метою забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 січня 2024 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позовну заяву задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи тільки з його участю суду не надав. Представник третьої особи в судовому засіданніпідтримала позовну заяву, просила її задовольнити. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.19). Згідно із виконавчим листом, виданим Менським районним судом Чернігівської області 27 жовтня 2011 року (справа № 2-610/2011 року), з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 20). [PERSON] , 2007 року народження, є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 23 лютого 2009 року, формою індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями лікувально-профілактичних закладів № 418/20 від 03 вересня 2022 року (а.с. 11, 15-18). Згідно з Витягами з реєстру територіальної громади №2023/008723484 та № 2023/008723432 від 26 жовтня 2023 року, [PERSON] , 1984 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження, зареєстровані з 30 грудня 2010 року по [ADDRESS] (а. с. 9, 14). Згідно з довідкою Киселівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Менської міської ради № 24 від 20 жовтня 2023 року, [PERSON] працює в Киселівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Менської міської ради на посаді вчителя хімії з педагогічним навантаженням 18 годин (1 ставка) за основним місцем роботи (а с. 25). Згідно з довідкою КЗ «Сосницький навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради № 01-20/346 від 20 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у комунальному закладі «Сосницький навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради з 01 вересня 2010 року, є учнем 9-А класу, не перебуває на повному державному утриманні. Батько дитини, [PERSON] не бере участі у вихованні сина, до центру не приходить, батьківські збори та інші заходи, які проводяться в закладі, не відвідує, з класним керівником контакту не підтримує, здоров`ям та успішністю дитини не цікавиться (а.с. 26). Згідно з довідкою-характеристикою старости Феськівського старостинського округу Менської міської ради № 320 від 27 жовтня 2023 року, [PERSON] , 1984 року народження, зареєстрована та проживає по [ADDRESS] ; проживає разом із батьками, виховує сина одна, розлучена, в побуті ввічлива, тактовна, доброзичлива, компрометуючими матеріалами стосовно [PERSON] не володіють, зауважень і стягнень з боку старости Феськівського старостинського округу на її не було (а. с. 27). Згідно з довідкою-характеристикою старости Осьмаківсько-Ушнянського старостинського округу Менської міської ради № 18-17/155 від 02 листопада 2023 року, [PERSON] , 1983 року народження, розлучений, проживає із співмешканкою [PERSON] , 1980 року народження, без реєстрації по [ADDRESS] , зареєстрований по [ADDRESS] , виховують спільну малолітню дочку [PERSON] , 2012 року народження, тимчасово ніде не працює, в побуті характеризується позитивно, як порядна людина, громадського порядку не порушує, спиртними напоями не зловживає, скарг від односельців на його поведінку не надходило (а. с. 29). З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , вбачається, що [PERSON] разом із сином [PERSON] та батьками [PERSON] , [PERSON] проживає по [ADDRESS] . У будинку створені умови для проживання, виховання та розвитку дитини, у сина є окрема кімната, дитина забезпечена одягом, взуттям та всіма необхідними речами; в сім`ї добрі, теплі стосунки, між членами родини є взаєморозуміння і повага; мама достатньо приділяє уваги вихованню дитини та її догляду, створила всі належні умови для його розвитку (а. с. 28). Згідно із довідкою про заборгованість зі сплати аліментів № 19.10-32/36522 від 08 листопада 2023 року, виданою Менським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] станом на 01 листопада 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 186 240,20 грн, штраф за ухилення від виконання зобов`язань по сплаті аліментів становить 78 042,60 грн (а. с. 30). Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 221 від 01 жовтня 2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина - [PERSON] (а. с. 21-22). Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 272 від 02 жовтня 2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина - [PERSON] (арк. с. 23-24). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] та її сина [PERSON] знає ще з того часу коли [PERSON] не було і року, познайомилася з ними в лікарні. З 2018 року її (свідка) дитина разом з [PERSON] навчаються в Сосницькому навчально-реабілітаційному центрі. Вони разом з позивачем відвозять дітей до центру та забирають на вихідні та канікули додому. За весь час знайомства з [PERSON] , вона жодного разу не бачила батька [PERSON] , він ніколи не був присутній на заходах, які проводяться в навчально-реабілітаційному центрі, позивач самостійно займається вихованням сина, привозить та забирає його з центру, одна відвідує заходи, які проводяться у центрі. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню сина, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні сина, аліменти не сплачує, не цікавиться його життям, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Рішенням комісії з питань захисту дитини в березні 2019 року відповідачу було надано тримісячний строк для відновлення спілкування з сином, однак останній свого ставлення до дитини не змінив, інтересу до його життя, навчання та здоров`я не проявляє, що свідчить про відсутність у нього будь-якого інтересу до дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення батька від виховання дитини та приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду із вказаною позовною заявою була звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 1073,60 грн судового збору. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 58, 60 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved