Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання його батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , із внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батьківство, у тому числі, з виключенням відомостей про відповідача як батька дитини. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що батьком малолітньої [PERSON] в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , який на момент народження був законним чоловіком матері дитини [PERSON] . Проведеним тестом на батьківство стверджено, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Про цю обставину він дізнався лише в червні 2023 року від матері дитини [PERSON] , яка також повідомила, що батьком дитини є саме він. Оскільки у той період з [PERSON] мав стосунки, тому вважає себе батьком малолітньої [PERSON] , яка зовні та за рисами характеру на нього схожа. \~ \~ \~ \~В судове засідання учасники справи не з`явились. \~ \~ \~ \~Позивач в канцелярію суду подав заяву про підтримання позову і розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, хоча про час і місце розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відзиву на позов та клопотань щодо процедури розгляду справи не подав. Третя особа [PERSON] в канцелярію суду подала заяву, у якій просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Від начальника Любомльського відділу ДРАЦСу, як представника цієї третьої особи, електронною поштою надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника зазначеного відділу. За таких обставин суд провів судове засідання в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Батьки малолітньої [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2020 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16 серпня 2023 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку молекулярно-генетичного дослідження, проведеного 18 липня 2023 року медичною лабораторією «Ескулаб», результати тесту ДНК показали, що батьківство [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , не підтверджується. У передбачуваних батька і доньки у 6 з досліджених локусів не виявлено спільних алелів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини урегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно із ст.133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. \~ \~ \~ \~Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). \~ \~ \~ \~У частині 1 статті 129 СК України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. \~ \~ \~ \~Згідно із пунктами 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. \~ \~ \~ \~При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до вимог ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. \~ \~ \~ \~На підставі досліджених у справі доказів судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з цим експертним висновком стверджено, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Указана обставина слугувала підставою для звернення відповідача [PERSON] до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~З огляду на стосунки із [PERSON] позивач вважає себе батьком дитини. \~ \~ \~ \~Батьківство позивача стосовно малолітньої [PERSON] підтверджує й сама мати дитини [PERSON] , про що свідчить подана нею до суду заява, у якій вона просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи відсутність біологічного споріднення між відповідачем та дитиною, а також позицію матері дитини та самого позивача, суд вважає доведеним батьківство останнього щодо малолітньої [PERSON] . При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження дослідженими у справі доказами, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, є підставними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач не просив про відшкодування судових витрат, сплачений ним судовий збір покладаються на нього.

Outcome: approved