Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 01.06.2015 по 01.06.2023 надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За цією квартирою обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в сумі 16 890,68 грн., яка складається з основного боргу в сумі 14 346,82 грн., інфляційні втрати в сумі 1 883,90 грн., 3% річних в сумі 659,96 грн. 10.10.2016 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно якого позивач мав надавати, а відповідач зобов`язався сплачувати отримані послуги за адресою: [ADDRESS] . Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період 01.06.2015 по 01.06.2023 у розмірі 14 346,82 грн., інфляційні втрати в сумі 1 883,90 грн., 3% річних в сумі 659,96 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. 20.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.02.2002 та реєстраційним написом від 27.02.2002. 10.10.2016 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та [PERSON] укладено договір № 344 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з яким предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором. Крім того, 25.10.2019 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та [PERSON] укладено договір №2102055624 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з яким предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до розрахунку станом на 01.06.2023 заборгованість [PERSON] за період з 01.06.2015 по 01.06.2023 за спожиті житлово-комунальні послуги складає 14 436,82 грн., за період з 01.06.2015 по 01.02.2022 нараховані 3% річних в розмірі 659,96 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 883,90 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги оплачувала не в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Судом встановлено, що споживачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій по квартирі за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Свої зобов`язання відповідач [PERSON] , як споживач житлово-комунальних послуг, відповідно до укладеного ним договору належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що власник квартири у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачем не було надано доказів не надання послуг відповідачем або надання ним послуг неналежної якості. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1 883,90 грн. та 3% річних в розмірі 659,96 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; - припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині інфляційних втрат в розмірі 1 883,90 грн. та 3% річних в розмірі 659,96 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови КМУ від 05.03.2022 №206. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за період з 01.06.2015 по 01.06.2023 у розмірі 14 346,82 грн., а також нараховані на цю суму заборгованості за період з червня 2015 по січень 2022 3% річних та інфляційні втрати, які за розрахунком суду становлять 659,96 грн. та 1 883,90 грн, відповідно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved