Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює Міністерства освіти і науки України, Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» до Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, [PERSON] про визнання недійсним рішення сільської ради та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що Державний навчальний заклад «Подільський центр професійно-технічної освіти» є правонаступником землекористувача - Кам`янець-Подільського СПТУ-14 в Кам`янець-Подільському районі, якому державним актом Б №041795 від 1983 року закріплено в безстрокове і безплатне користування 107,0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Однак, розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №251/2003р від 31.03.2003 року , припинено право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за межами населеного пункту, загальною площею 65,50 га та передано дану земельну ділянку до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради. В подальшому, вказана земельна ділянка відповідно до рішень Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району була передана громадянам у власність для індивідуального садівництва. Зокрема, рішенням 17 сесії 7 скликання Зіньковецької сільської ради Кам`янець- Подільського району від 26.09.2017 року №6.10 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0792 га (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029). На підставі зазначеного рішення сільської ради 11.10.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 року скасуване розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №251/2003р від 31.03.2003 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44", яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за межами населеного пункту, наданої в постійне користування професійно-технічному училищу №44, с.Зіньківці, загальною площею 65,50 га. та передано дану земельну ділянку площею 65,50 га до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради. У зв`язку із чим позивач просить визнати недійсним рішення 17 сесії 7 скликання Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району від 26.09.2017 року за №6.10, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0792га (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029) для ведення садівництва, що знаходиться за межами населених пунктів Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» земельну ділянку загальною площею 0,0792 га. (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029) для ведення садівництва, що знаходиться за межами населених пунктів Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Протокольною ухвалою суду від 07 травня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та визнано належним органом, що має право звернутись з позовом в інтересах інших осіб - Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури. Протокольною ухвалою суду від 07 травня 2021 року було задоволено клопотання прокурора про заміну відповідача - Зіньковецької сільської ради на його правонаступника - Кам`янець-Подільську міську раду. 23 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав заяву про слухання справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. В ході судового розгляду прокурор Атаманюк М. позов підтримала. Крім того пояснила, що прокурором заявлені одні і ті ж позовні вимоги , що в інтересах Міністерства освіти і науки України , що в інтересах Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти». Представник Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явилася, до його початку подала заяву в якій просить справу розглядати у їх відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників судового розгляду , вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що наказом № 304 від 12.08.1980 року Державним комітетом Української ССР по професійно-технічній освіті вирішено відкрити в с. Зіньківці на виробничій базі обласного управління сільського господарства Міністерства сільського господарства УРСР технічне училище. Відповідно до державного акту Б № 041795 від 1983 року, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської районної Ради народних депутатів, за землекористувачем - Кам`янець-Подільським СПТУ-14 в Кам`янець-Подільському районі закріплюється в безстрокове і безплатне користування 107,0 га землі в межах згідно з планом землекористування. До державного акту Б № 041795 від 1983 року додано план землекористування. Наказом № 156/3 від 13.07.1984 року Державним комітетом Української ССР по професійно-технічній освіті вирішено реорганізувати всі середні, технічні училища та училища з одно-дворічним строком навчання в єдиний тип - середні професійно-технічні училища з відповідними відділами по професіям і строкам навчання; встановлено всім навчальним закладам назву «Середнє професійно-технічне училище» (СПТУ). Відповідно до п. 34 додатку №1 до наказу №156/3 від 13.07.1984 року назва навчального закладу до реорганізації була СПТУ № 14 (с. Зеньковці), після реорганізації - ПТУ № 44 (с. Зеньковці, Хмельницької області). Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України № 547 від 03.10.2002 року, ліквідовано ПТУ № 44 с. Зіньківці Кам`янець-Подільського району та створено на місці ліквідованого училища філію професійно-технічного училища № 26 м. Кам`янця-Подільського в межах бюджетних видатків; будівлі, споруди, навчальне майно та грошові кошти ліквідованого ПТУ № 44 вирішено передати на баланс ПТУ № 26 м. Кам`янця-Подільського. Також наказано передати контингент учнів професійно-технічного училища № 44 для завершення навчання за обраною професією та обсяги державного замовлення до ПТУ № 26 м. Кам`янця-Подільського. Наказом № 286 від 07.10.2002 року Управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації з урахуванням наказу Міністерства освіти і науки України № 547 від 03.10.2002 року, створено комісію з ліквідації професійно-технічного училища № 44; створено Зіньковецьку філію Кам`янець-Подільського ПТУ-26 на базі ліквідованого Кам`янець-Подільського ПТУ-44; залишено за новоствореною Зіньковецькою філією Кам`янець-Подільського ПТУ-26 будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, яке було на балансі ПТУ-44. Зобов`язано директора ПТУ № 26 внести зміни до статуту професійно-технічного навчального закладу та до 10.01.2003 року подати його на затвердження до Міністерства освіти і науки України в установленому порядку, а також здійснити роботу щодо переоформлення ліцензії в зв`язку з реорганізацією; прийняти контингент учнів ПТУ № 44 для завершення навчання за обраною професією. Рішенням Зіньковецької сільської ради №6 від 11.02.2003 року надано згоду на припинення права постійного користування на землю, загальною площею 65,50 га, з яких: ріллі - 60,10 га, багаторічних насаджень - 4,0 га, пасовища - 1,4 га Зіньковецького професійно-технічного училища № 44, що розташовані за межами населеного пункту; припинено право постійного користування земельною ділянкою Зіньковецького професійно-технічного училища № 44, загальною площею 10,20 га. Розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №251/2003 р від 31.03.2003 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44» у зв`язку із ліквідацією професійно-технічного училища № 44 с. Зіньківці, розглянувши лист та згоду Зіньковецької сільської ради та взявши до уваги наказ Міністерства освіти і науки України, вирішено припинити право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за межами населеного пункту, наданою в постійне користування професійно-технічному училищу № 44 с.Зіньківці, загальною площею 65,50 га; передано дану земельну ділянку площею 65,50 га до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради. Наказом № 377 від 13.06.2003 року «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області» Міністерства освіти і науки вирішено: реорганізувати з 01.07.2003 року професійно-технічні училища Хмельницької області у професійні ліцеї за переліком, що додається; встановити, що професійні ліцеї є правонаступниками професійно-технічних училищ, що реорганізуються, і в своїй освітній діяльності використовують раніше видані ліцензії до закінчення терміну їх дії. У переліку професійно-технічних училищ Хмельницької області, що реорганізуються у професійні ліцеї (додаток до наказу МОН № 377 від 13.06.2003 року), під № 15 значиться назва професійно-технічного училища ПТУ № 26, яке реорганізується в Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про внесення зміни до найменування професійно-технічного навчального закладу Хмельницької області» № 48 від 26.01.2005 року, вирішено внести зміни до найменування Кам`янця-Подільського професійного будівельного ліцею та надалі іменувати його як державний професійно-технічний навчальний заклад «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей»; встановити, що державний професійно-технічний навчальний заклад «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей» є правонаступником Кам`янець-Подільського професійного будівельного ліцею і в своїй освітній діяльності використовує раніше видані ліцензії до закінчення їх дії. 31.01.2005 року Управлінням освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації видано наказ № 30 «Про ліквідацію Зіньковецької філії Вищого професійного училища № 14 м.Кам`янця-Подільського», відповідно до якого ліквідовано Зіньковецьку філію вищого професійного училища № 14, м. Кам`янця-Подільського, що розташована в с. Зіньківці, Кам`янець-Подільського району; створено комісію з ліквідації Зіньковецької філії вищого професійного училища № 14 м.Кам`янця-Подільського; зобов`язано комісію провести інвентаризацію майна, основних засобів та матеріальних цінностей ліквідованої філії станом на 01.01.2005 року і здійснити його передачу-прийом на баланс вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського для забезпечення роботи училища; здійснити заходи з працевлаштування працівників, які вивільняються відповідно до законодавства України; передати контингент учнів ліквідованої Зіньковецької філії вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського для завершення навчання за обраною професією до вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського; виключити Зіньковецьку філію вищого професійного училища № 14 м. Кам`янця-Подільського з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в установленому порядку. Наказом Міністерства освіти і науки України № 214 від 16.03.2010 року «Про затвердження статуту державного навчального закладу «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей» встановлено повне найменування юридичної особи: Державний навчальний заклад «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей»; затверджено статут державного навчального закладу «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей». Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України «Про зміну типу Державного навчального закладу «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей» № 375 від 26.03.2013 року, змінено тип Державного навчального закладу «Кам`янець-Подільський професійний будівельний ліцей» на Державний навчальний заклад «Подільський центр професійно-технічної освіти». 22.01.2016 року наказом Міністерства освіти і науки України затверджено Статут ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти», відповідно до п. 1.1 якого ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» є підпорядкованим Міністерству освіти і науки державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних професій та спеціальностей або робітників, діяльність яких пов`язана зі складною організацією праці, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів. Центр може здійснювати допрофесійну підготовку, первинну професійну підготовку, загальноосвітню підготовку, підготовку молодших спеціалістів, професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників, незайнятого населення. Згідно з п. 1.8 Статуту ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» є правонаступником прав та обов`язків Державного навчального закладу «Кам`янець-Подільське вище професійне училище» Кам`янець-Подільський професійний художній ліцей. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 року, № 831-р «Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки», наказів Міністерства освіти і науки України (наказ № 304 від 12.08.80 року, наказ № 156/3 від 13.07.84 року, наказ № 547 від 03.10.2002 року, наказ № 377 від 13.06.2003 року, наказ № 441 від 09.12.2003 року, наказ № 48 від 26.01.2005 року, наказ № 504 від 05.06.2008 року, наказ № 214 від 16.03.2010 року, наказ № 375 від 26.03.2013 року), Державний навчальний заклад «Подільський центр професійно-технічної освіти» є правонаступником СПТУ 44 с. Зіньківці, Кам`янець-Подільського району. Розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації № 251/2003 р від 31.03.2003 року, припинено право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за межами населеного пункту, загальною площею 65,50 га та передано дану земельну ділянку до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради. Тобто, із 107 га, які передані в 1983 році у користування СПТУ-14, залишилося у користуванні його правонаступника, ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти», 41,5 га вказаної земельної ділянки. Частина вказаної земельної ділянки відповідно до державних актів на право власності на землю була передана громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства. Зокрема, рішенням 17 сесії 7 скликання Зіньковецької сільської ради Кам`янець- Подільського району від 26.09.2017 року №6.10 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0792 га (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029). На підставі зазначеного рішення сільської ради 11.10.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Вищевказане підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. (т. 1, а.с. 8) Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.03.2018 року, яке набрало законної сили, задоволено позов Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства освіти і науки України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Зіньковецької сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №251/2003р від 31.03.2003 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44», яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за межами населеного пункту, наданої в постійне користування професійно-технічному училищу №44, с. Зіньківці, загальною площею 65,50 га. та передано дану земельну ділянку площею 65,50 га до складу земель запасу Зіньковецької сільської ради. (т. 1, а.с. 13-18) Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК України) від 25 жовтня 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Водночас обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у пункті 6 Перехідних положень ЗК України, визнаний неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа № 1-17/2005). Так, Конституційний Суд України Рішенням від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа № 1-17/2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм ЗК України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказав, що: - пункт 6 Перехідних положень ЗК України зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається «відповідно до закону», що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення; - встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди, до 01 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України; - у зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень ЗК України у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку; - громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 6 Перехідних положень ЗК України через відсутність встановленого порядку переоформлення права власності або оренди та унеможливлення безоплатного проведення робіт із землеустрою і виготовлення технічних матеріалів та документів для переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди в строки, визначені Кодексом, суперечить положенням частини четвертої статті 13, частини другої статті 14, частини третьої статті 22, частини першої статті 24, частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України. При цьому Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним. Згідно з пунктом 3 статті 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Таким чином, право постійного користування землею, яке виникло в суб`єкта господарювання до набрання чинності ЗК України - 01 січня 2002 року, продовжує зберігатися надалі, а отже, може переходити від підприємства до його правонаступника, навіть якщо чинне законодавство вже не передбачає підстав для набуття права постійного користування землею для такої особи. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 30 листопада 2022 року № 676/6109/19, від 31 січня 2019 року у справі № 914/839/18, від 10 жовтня 2018 року у справі № 907/916/17, від 02 квітня 2019 року у справі № 921/710/17-г/6, від 15 листопада 2021 року у справі № 906/620/19. Разом з тим, перевіряючи наявність підстав для припинення права постійного користування земельною ділянкою з підстави припинення установи (СПТУ № 44 с. Зіньківці Кам`янець-Подільського району), Господарський суд Хмельницької області у рішенні від 22 березня 2018 року у справі № 924/924/17 встановив, що у розумінні частини першої статті 141 ЗК України ліквідація (припинення) не відбулася, а відбулося правонаступництво; ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» є правонаступником землекористувача - Кам`янець-Подільського СПТУ-14 у Кам`янець-Подільському районі, якому державним актом на право постійного користування серії Б № 041795 від 1983 року закріплено у безстрокове і безоплатне користування 107,0 га землі згідно з планом землекористування. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верхового Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 924/848/18 зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Отже, преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18)). У справі № 924/924/17 за позовом ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, треті особи: Міністерство освіти і науки України, Зіньковецька сільська рада, про визнання незаконним та скасування розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації від 31 березня 2003 року № 251/2003р «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПТУ-44», господарський суд у мотивувальній частині рішенні від 22 березня 2018 року встановив, що ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» є правонаступником землекористувача - Кам`янець-Подільського СПТУ-14 у Кам`янець-Подільському районі, якому державним актом на право постійного користування серії Б № 041795 від 1983 року передано у безстрокове і безоплатне користування 107,0 га землі згідно з планом землекористування. Звертаючись до суду з позовом, керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України просив визнати недійсним рішенням 17 сесії 7 скликання Зіньковецької сільської ради Кам`янець- Подільського району від 26.09.2017 №6.10, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0792 га (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029). Водночас згідно з частинами першою та другою статті 149 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема для сільськогосподарського використання. Згідно з частиною дев`ятою статті 149 ЗК України (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Аналіз наведених норм свідчить про те, що Міністерство освіти і науки України не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, що на момент пред`явлення цього позову був уповноважений розпоряджатись спірною земельною ділянкою, яка розташована за межами населеного пункту, в аспекті реалізації повноважень власника землі щодо її вилучення з постійного користування Професійно-технічного училища № 44. Отже, керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури безпідставно звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі цього центрального органу виконавчої влади України. Відповідно до статті 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). У випадку порушення права власності власник відповідно до статті 387 ЦК України має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикаційний позов як спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на особливість правової природи віндикації. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) про те, що умовами звернення з таким позовом є: 1) позивач є власником майна; 2) власник фактично втратив володіння річчю; 3) відповідач є незаконним володільцем; 4) власник і володілець не перебувають у договірних відносинах; 5) предметом позову може бути тільки індивідуально визначена річ; 6) ця річ на момент розгляду спору повинна існувати в натурі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21) зазначила, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)). Керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України просив визнати недійсним рішенням 17 сесії 7 скликання Зіньковецької сільської ради Кам`янець - Подільського району від 26.09.2017 року за №6.10, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0792 га (кадастровий номер 6822482400:03:001:0029). Однак такі вимоги не є необхідним та ефективним способом захисту порушених прав, що не приводить до їх поновлення. Ефективним способом захисту у цій справі є вимоги про витребування спірної земельної ділянки. Однак позивач, звертаючись до суду з позовом, не заявив вимог про витребування спірної земельної ділянок на користь держави саме в особі належного розпорядника спірної земельної ділянки з огляду на положення статті 149 ЗК України. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то з відповідачів не підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір , плачений Хмельницькою обласною прокуратурою за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed