Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 17.06.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 686. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. За час перебування у шлюбі відповідач не приділяв уваги сімейному життю, не приймав матеріальної участі в утриманні дитини. У квітні 2022 р. внаслідок вторгнення РФ до України, ведення бойових дій за місцем проживання, позивач з дитиною виїхала за кордон України. Але у жовтні 2022 року повернулась з сином до України. З моменту повернення сімейне життя не налагоджувалось. Чоловік не приділяв уваги, був чужим і відстороненим від сімейного життя. У квітні 2023 року позивач з дитиною знову виїхали до Словаччини та наразі проживають там, винаймають житло за кошти позивача. Чоловік матеріальної допомоги не надає, відмовляється підтримувати сім`ю. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбних відносин є неможливим. Також позивач зазначає, що відповідач працює в АТ «Кредо Банк» та має постійний дохід. У зв`язку з чим вона просить розірвати шлюб та стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. 06 листопада 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. У відповідний строк позивач усунув виявлені недоліки. 23 листопада 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести без участі відповідача та його представника, вимогу про розірвання шлюбу задовольнити, просив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. До того ж від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти розірвання шлюбу не заперечував, проте просив стягувати аліменти в розмірі 4000 грн., оскільки має на утриманні непрацездатних батьків та орендує квартиру. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначене твердження викладене в ст. 141 Сімейного кодексу України, згідно із якою - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що 17.06.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 686, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.06.2006 р. серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвапро народження серії [NUMBER] від 17.08.2007 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1293. Позивач зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем є не можливим, оскільки сторони тривалий час проживають окремо та продовження шлюбних відносин не відповідає їх інтересам. Відповідач погодився з обставинами щодо підстав розірвання шлюбу, на які посилалася позивачка. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, вони досить тривалий час проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого продовження шлюбних відносин не відповідає їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Про наявність майнового спору про поділ майна сторонами не заявлено. Щодо стягнення аліментів судом встановлено, що відповідач є працездатним, має офіційний дохід, а тому має можливість виконувати свій обов`язок щодо утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Щодо заперечень відповідача відносно стягнення аліментів у частці від його доходу, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України саме позивач має право обирати спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі). Позивачем обрано спосіб стягнення аліментів на 1 дитину у виді 1/4 від доходу відповідача, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для зміни способу стягнення аліментів суд не вбачає. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд не бере до уваги, оскільки особи пенсійного віку отримують від держави відповідні виплати у виді пенсійного забезпечення та крім того, відповідач матиме змогу надавати їм додатково матеріальну допомогу, оскільки частка доходу, яка залишиться відповідачу після утримання аліментів на дитину, становитиме частини. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved