Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 01.10.2021р. мало місце ДТП, де невідомий водій автомобіля марки ВАЗ , реєстраційний номер якого невідомий, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті вказаної пригоди [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, з якими був доставлений до реанімаційного відділення КНП ММР "МЛШМД", де [INFO] помер. Цивільно-правова відповідальність водія на момент вчинення ДТП застрахована не була. 01.11.2022р. позивач звернувся до страхового бюро із заявою. про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 08.11.2022р. відповідач повідомив про необхідність надання вироку суду по кримінальній справі з метою визначення винної особи. Станом на 08.05.2023р. досудове розслідування триває, водія та реєстраційний номер автомобіля не встановлено. Позивач вважає, що відповідно до Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"-настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому. Страховим відшкодуванням покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов"язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування позивач, як представник потерпілого, подав заяву про страхове відшкодування 01.11.2022р. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. "Про деякі питапння застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК України шкода завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов"язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об"єкта зобов"язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Згідно ч3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч 1 ст.1195 цього Кодексу у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов"язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов"язкове страхування).. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов"язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але зобов"язаний суб"єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відполвідно до ст.27.2 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"-страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК Україні кожній особі, яка має право на таке відшкодування. Відповідно до ст.27.4- стаховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам"ятника. Загальний розмір страхового відшкодування для позивача становить : 216000 грн.- відшкодування утриманцям померлого та 15500 грн.- відшкодування витрат на поховання., які страхове бюро не бажає відшкодовувати добровільно, а тому позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача рішенням суду. Позивач [PERSON] та його представник- адвокат Макух А.В. в судове засідання не з"явилися, в письмовій заяві представник позивача просила справу розглянути без їх участі позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України-адвокат Панасюк О.М. у відзиву на позов позовні вимоги не визнав , посилаючись на те, що за фактом даної пригоди слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розпочате досудове розслідування кримінального провадження за № 12021152030001315 від 02.10.2021р. за ч 2 ст.286 КК України. На даний час досудолве розслідування триває, обставини події не встановлені, остаточне процесуальне рішення не прийнято. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність: б) невстановленим транспортним засобом. Позивач вважає, що в даному випадку відомості щодо відсутності страхування цивільно-правової відповідальності водієм транспортного засобу, який завдав шкоду та відсутність відомостей, що шкода завдана саме транспортним засобом- доказами не підтверджені.. Крім того, на думку представника відповідача позивачем не надано доказів щодо права позивача на відшкодування як непрацездатної особи чи яка була на утриманні загиблого, та чи мала ця особа на день його смерті право на одержання від нього утримання. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Обов"язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Реалізувати таке право можливо лише у ході проведення досудового розслідування, проведення певних слідчих дій та розгляду кримінального провадження у суді із постановленням рішення. На думку представника відповідача, представник потерпілого передчасно звернувся до суду з позовом про стягнення грошового відшкодування, так як вина завдавача шкоди не встановлена. За таких обставин, підстав для задоволення позову не має. У письмовому поясненні на відзив на позов представник позивача зазначив, що станом на дату вчинення ДТП, яка мала місце 01.10.2021р. сину потерпілого [PERSON] було 22 роки і він був студентом першого курсу ОС "Магістр" денної форми навчання інженерно-енергетичного факультету Миколаївського національного аграрного університету четвертого рівня окредитації. До заяви про виплату страхового відшкодування від 01.11.2022р. була долученав довідка ПФУ № 3330 3330 4509 1342 про те, що [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника. Щодо відсутності доказів про спричення шкоди невстановленим транспортним засобом, представник позивача вважає, що реєстрація кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч 2 ст.286 КК України є належним та допустимим доказом на підтвердження спричинення шкоди саме транспортним засобом. У витязі з ЄРДР від 02.10.2021р. за № 120211520030001315 зазначено, що мало місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 2, внаслідок якого [PERSON] загинув і нічого не зазначено про непереборну силу або умисел потерпілого, а тому на думку представника позивача ним надано достатньо доказів для задоволення позовних вимог. Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, пояснення на відзив, письмові докази, долучені сторонами по справі, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021152030001315 від 02.10.2021р., 01.10.2021р. близько 23.20 год до реанімаційного відділення КНП ММР "МЛШМД" було доставлено [PERSON] , 1972 р. народження, якому було встановлено діагноз-рвана рана бедра, політравма, кома. Встановлено, що вищевказані тілесні ушкодження він отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.10.2021р. близько 23.00год. на автодорозі Миколаїв-Кам"янка-Очаків в районі зупинки громадського транспорту "Сади-2", а саме на нього скоїв наїзд автомобіль марки ВАЗ-2, державний реєстраційний номер невідомий, під керуванням невстановленого водія, після чого попрямував в напрямку м.Миколаїв. [INFO] [PERSON] , 1972р. народження помер в лікарні. Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч 2 ст,286 КК України. Смерть [PERSON] , 1972р. народження підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.10.2021р. Згідно висновку експерта № 3223 судово-медичної експертизи від 20.01.2022р. при судово-медичному досліджені трупа [PERSON] виявлені тілесні ушкодження які носять ознаки прижиттевих, на що вкасзує данні медичної документації. Характер і локалізація тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились в короткий термін часу від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути поверхня виступаючих частин кузову автомобіля та характерні для автомобільної травми. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв"язку з настанням смерті. Характер та локалізація тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідженні трупа свідчить про те, що вони характерні для автотравми, не виключено в разі наїзду транспортного засобу з вагонним типом компоновки кузова. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів в праву бокову поверхню тіла коли постраждалий знаходився у вертикальному положенні правою бічною стороною тіла обернутий в бік наближаючогося транспортного засобу. Смерть [PERSON] настала внаслідок поширеної тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів (головного та спинного мозку, аорти, легені, сечового міхура, підшлункової залози, правої нирки). Відповідно до свідоцтва про народження- [PERSON] , 1999р. народження є сином [PERSON] та [PERSON] ( серії [NUMBER] ). Згідно довідки "200 від 12.11.2021р. Миколаївського національного аграрного університету, [PERSON] дійсно є здобувачем вищої освіти першого курсу ОС "Магістр" денної форми навчання інженерно-енергетичного факультету. Зарахований на навчання з 01 вересня 2021р. Згідно інформації про склад сім"ї потерпілого- [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] , 1967р. народження. На момент смерті ,на утриманні у померлого [PERSON] був повнолітній син [PERSON] , який продовжував навчання на бюджеті. Відповідно до довідки Пенсійного фонду України від 11.01.2022р. [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об"єднаному управлінні ПФУ м.Миколаєва і отримує пенсію у разі втрати годувальника. 01 листопада 2022р. за № 1675 [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яким просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.10.2021р. на автодорозі Миколаїв-Кам"янка-Очаків, де невстановлений водій автомобіля ВАЗ, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушоджкення, з яким був доставлений до реанімаційного відділення КНП ММР "МЛШМД", де [INFO] помер. Розмір відшкодування для сина загиблого [PERSON] становить : 216000 грн.- це відшкодування шкоди, у зв"язку з втратою годувальника; 15500 грн.- відшкодування витрат на поховання; 17035 грн.- відшкодування витрат на лікування. Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання, сума витрат склала 15500грн., про що свідчить копія укладеного з [PERSON] приватним підприємцем [PERSON] договором від 08.10.2021р. та копією квітанції по сплату коштів за ритуальні послуги в сумі 15500грн. 08.10.2021р. Відповідно до листа, номер справи 87533, Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило [PERSON] про те, що для прийняття рішення щодо відщкодування шкоди МТСБУ необхіднор отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушені кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України не здійснило виплату страхового відшкодування за заявою [PERSON] КЦС ВС у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21) роз`яснив відповідальність страховика за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки та смертю фізичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.1187 ч1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст.1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Однак, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать:непереборна сила; умисел потерпілого ( ст.1193 ЦК України). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди. Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. У відповідності до п.41.1, ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує кошти на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно -правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.. 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобам, крім шкоди, яка заподіяна майну навколишньому природному середовищу. Згідно ч 2 п.22.1 ст.33 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду. У відповідності до положень ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого, право відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Аналізуючи досліджені письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] , який є відповідно до копії свідоцтва про народження, сином загиблого , на день смерті батька був 22 річним студентом Миколаївського національного аграрного університету денної форми навчання та знаходився на утриманні батька, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України про нарахування та сплату пенсії [PERSON] , у зв"язку із втратою годувальника. Факт загибелі потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтверджений витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за № 12021152030001315 від 02.10.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.286 КК України. Відповідно до обставин, викладених у зазначеному витягу, смерть потерпілого [PERSON] настала внаслідок наїзду на нього транспортного засобу марки ВАЗ 2, державний реєстраційний номерний знак якого не встановлений. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 20.01.2022р. за № 3223 смерть потерпілого [PERSON] настала вналідок тілесних ушкоджень, отриманих від дії тупих твердих предметів , якою могла бути поверхня виступаючих частин кузову автомобіля та характерні для автомобільної травми. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у причинно-наслідковому зв"язку з настанням смерті. Згідно повідомлення СУ ГУНП в Миколаївській області наразі досудове розслідування триває. Проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами, встановити марку, модель та реєстраційний номер, а також особу, яка керувала транспортним засобом на момент ДТП, не надається можливим. Відповідно до ст.27.2, 27.4 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, а загальний розмір відшкодування витрат на поховання не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2021р. становила 6000грн. Отже, загальний розмір відшкодування утриманцю загиблого складатиме 216000грн., а відшкодування витрат на поховання 15500 грн. Враховуючи те, що відсутність відомостей щодо номера та марки транспортного засобу, а також особи, винної у вчиненні ДТП не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, суд приходить до висновку про те, що ДТП, внаслідок якої загинув батько позивача, є страховим випадком, а тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а тому позовні вимпоги підлягають задоволенню. Згідно ч 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню відповідачем. У зв"язку з тим, що позивач в силу закону був звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 2315 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved