Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 серпня 2018 року між нею, [PERSON] [INFO] , та відповідачем, [PERSON] [INFO] , було укладено шлюб, про що у встановленому законом порядку компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану. Від спільного проживання мають спільну дитину: [PERSON] [INFO] . Наразі їхня спільна дитина проживає з неб за адресою її постійного проживання: [ADDRESS] , про що депутатом Вишневої міської ради Юнчиц А.П. складено Акт проживання за даною адресою №1/04-30 від 12.01.2023 року, та видана довідка Виконавчого комітету Вишневської міської ради Бучанського району Київської області №896 від 16.01.2023 року. В цій же квартирі вона зареєстрована. Дана квартира належить її батькам на праві приватної власності та не є об`єктом спільного майна подружжя. Вони не заперечують проти їхнього з дитиною проживання у даній квартирі. При цьому, її батьки мають багато вільного часу та допомагають її у вихованні дитини. З метою створення належних соціально-побутових умов проживання дитини, збереження її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне залишити дитину з нею. Вона переконана, що малолітня дитина повинна проживати разом із матір`ю. Вона любить свою дитину, постійно слідкує за станом його здоров`я, розвитком, виховує та піклується про нього, у неї з сином встановлений тісний психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Усі поточні питання забезпечення сина, також, вона покладає на себе. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з ним та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально його забезпечувати. Довгий час вона працює головним бухгалтером та має відповідний дохід, про що свідчить довідка про доходи. Тому вона може забезпечити дитину усім необхідним відповідно до його віку. Умови проживання сина є добрими. Дитина забезпечена усім необхідним відповідно до його віку (іграшки відповідно до віку, одяг, взуття, ліжко тощо). Їхні родичі по її лінії люблять їхнього сина, тепло, по рідному до нього ставляться. Одним словом, для дитини створені гарні умови проживання, у їхній родині формується сприятливий емоційний клімат так як усі члени їхньої сім`ї дуже люблять [PERSON] та намагаються забезпечити для нього як найкращі умови проживання. Водночас, Відповідач не здійснює піклування над їхнім спільним сином та не має наміру цього робити у майбутньому. Отже, Відповідач тривалий час не виконував належним чином свої обов`язки щодо піклування про дитину. Враховуючи таке несумлінне ставлення Відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, вона вимушена звернутись до суду для захисту у першу чергу прав його неповнолітньої дитини. Також, дитина зареєстрована в медичному закладі, отримує належне медичне забезпечення при потребі. Таким чином, вона має самостійний дохід, забезпечена житлом та забезпечує дитину усім необхідним відповідно до їх віку. На підставі вищевказаного позивач просив суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з Позивачем, [PERSON] [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.03. 2023 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06. 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] , не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду направили заяву у якій просили розгляд справи провести у відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, 19 серпня 2018 року між нею, [PERSON] [INFO] , та відповідачем, [PERSON] [INFO] , було укладено шлюб, про що у встановленому законом порядку компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану. Від спільного проживання мають спільну дитину: [PERSON] [INFO] . Наразі їхня спільна дитина проживає зі мною за адресою його постійного проживання: [ADDRESS] , про що депутатом Вишневої міської ради Юнчиц А.П. складено Акт проживання за даною адресою №1/04-30 від 12.01.2023 року, та видана довідка Виконавчого комітету Вишневської міської ради Бучанського району Київської області №896 від 16.01.2023 року. В цій же квартирі вона зареєстрована. Дана квартира належить її батькам на праві приватної власності та не є об`єктом спільного майна подружжя. Вони не заперечують проти їхнього з дитиною проживання у даній квартирі. При цьому, її батьки мають багато вільного часу та допомагають її у вихованні дитини. З метою створення належних соціально-побутових умов проживання дитини, збереження її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне залишити дитину з нею. Вона переконана, що малолітня дитина повинна проживати разом із матір`ю. Згідно з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 25 травня 2023 року №3/02-1933 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що за місцем проживання дитини останній створено усі належні житлово-побутові умови та проживає із матір`ю. Дитина почуває себе з матір`ю в безпеці та впевнено. З урахуванням наведеного, Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вишневої міської ради вирішила за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів на спростування вищевказаного висновку, а тому приймається судом до уваги, який складений з урахування усіх об`єктивних обставини та в найкращих інтересах дитини. Отже, аналізуючи подані докази сторонами, як окремо кожен так і сукупності між собою, суд прийшов до переконання про те, що для дитини створені належні умови для проживання і розвитку, адже протилежного суду не подано. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1073,60 грн. в дохід держави.

Outcome: approved