Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги\~з постачання\~теплової енергії\~та гарячої\~води за період з 01.02.2015 по 30.04.2023 у розмірі 60943 гривні 85 коп., а також судовий збір у сумі 2684 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати зазначених послуг відповідачами виникла заборгованість у розмірі 60943 гривні 85 коп., що утворилась за період з 01.02.2015 по 30.04.2023. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Репетуна К.В. 01.08.2023 року надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача вважають необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Так заборгованість за неповну та несвоєчасну сплату послуг з теплопостачання утворилась за період з 01.02.2015 року по 30.04.2023 року в сумі 60943,85грн., тобто за період понад вісім років. У зв`язку з тим, що позовна давність на стягнення заборгованості складає 3 роки, враховуючи, що позивач звернувся до суду лише 06.06.2023 року, вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності, тому слід відмовити в задоволенні позову. Представником позивача 08.08.2023 року на адресу суду надана відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги, так як відповідачі є співвласниками майна і споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] і повинні утримувати своє майно і сплачувати за надані комунальні послуги. Заява про застосування строків позовної давності свідчить про визнання відповідачами порушеного права позивача. Відповідачі сплачували за надані послуги нерегулярно, до оплати призначалась одна сума, а сплачувалась менша. Перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості з оплати ЖКП переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості. Таким чином, період з 01.02.2015 року по 30.04.2023 року не є пропущеним, оскільки відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним боргу. Крім того, з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України був запроваджений карантин і ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби» від 30.03.2020 року №540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема в розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, які доповнено п.12, в якому зазначено, що під час дії карантину строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії цього карантину. Таким чином період заборгованості з 12.03.2017 року по 30.06.2023 року не входить у строки позовної давності. Представник позивача Караченцев В.Є., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить його дружині, з якою вони зареєстровані і проживають за вказаною адресою з 2010 року. Вони сплачували за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води тоді, коли ці послуги надавались належної якості. В той час позивач не завжди виконував обов`язки щодо надання послуг належної якості, а тому були відсутні підстави щодо сплати за їх надання. Вважає, що спливли строки позовної давності до вимог позивача, про що більш детально зазначено у відзиві на позов. На даний час вони з дружиною не працюють, доходів не мають, є переселенцями і донатять на ЗСУ, тому просить врахувати вказані обставини і зазначені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом в порядку ч.8 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши відповідача [PERSON] , дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24\~червня 2004\~року №\~1875-IV\~ за\~період до\~01.05.2019\~року,\~та Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09\~листопада 2017\~року №\~2189-VІІІ\~ за період з 01.05.2019\~року (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону № 1875-IV). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону), а споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Згідно частини першої статті 6\~Закону України\~№ 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстровані за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~і є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою, облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до листа начальника юридичного відділу Пісочинської селищної ради Тягнибок І. №02-31/1515 від 24.05.2023 (з додатком), відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації відповідачів за даною адресою також підтверджується відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру №112480, №112487 від 14.06.2023, отриманими судом в порядку ч.8 ст.187 ЦПК України. Згідно відомостей про нарахування і сплату за послуги з теплопостачання заборгованість за послуги з теплопостачання складає 60943,85 гривень, що утворилась за період з 01.02.2015 по 30.04.2023. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, поста чання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч.2 ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду до квартири відповідачів, останні від вказаних послуг у встановленому законом порядку не відключились, є споживачами та отримують вказані послуги, однак виконують зобов`язання щодо їх сплати не у повному обсязі, у зв`язку з чим мають заборгованість за період з 01.02.2015 по 30.04.2023, яка складає 60943,85 гривень, плата за опалення та гарячу воду нараховувалася відповідачам правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачами не надано, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку та про поважні причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та надання гарячої води. Отже, загальна сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання та надання гарячої води складає 60943,85 гривень. Стосовно заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, до вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги суд зазначає наступне. Згідно ст. ст.256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 3 та 4 ст.\~267\~ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України введено карантин, дію якого неодноразово було продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані з 02.04.2017 року по 30.04.2023 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (13.06.2023 року) не спливла. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 02.04.2017 року по 30.04.2023 року. З урахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності з урахуванням приписів п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання складає 48250,62 грн. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 79,17 %, тому стягненню з відповідачів пропорційно частці задоволених вимог підлягає 2124,92 грн. судового збору. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по 1062,46 грн. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial