Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

10.10.2023 року позивач, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат О.О. Пушкарьов, звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису від 30.07.2021 року № 7900, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Є.Ю. Мартиненко ( Буждиганчук), про стягнення з [PERSON] на користь АТ заборгованість в розмірі 19\~384, 99 грн, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 95245797 від 13.02.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва А.В. Овсієнко винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 66514343 від 13.08.2021 року на підставі виконавчого напису № 7900, виданого 30.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Є.Ю. Мартиненко ( Буждиганчук). Позивач стверджує, що жодних документів та повідомлень від АТ «Банк Форвард» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Є.Ю. Мартиненко (Буждиганчук) не отримувала і про наявність відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису їй стало відомо лише після блокування всіх її банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Вважає оспорюваний виконавчий напис незаконним, необгрунтованим, оскільки він вчинений з порушенням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 53). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 11.10.2023 року забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66514343 ( ас 60-62). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 11.10.2023 року позовна заява була залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків ( ас 55-56). 17 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду заяву з додатками на усунення, вказаних в ухвалі від 11.10.2023 року, недоліків ( ас 67-75). 18.10.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації позивача ( ас 77), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 12 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області 18.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувані документи, розгляд справи призначено на 07.11.2023 року ( ас 78-80), який ухвалою суду від 07.11.2023 року відкладено на 27.11.2023 року ( ас 142-143), який ухвалою суду від 27.11.2023 року відкладено на 22.12.2023 року ( ас 158-160). В судовому засіданні 22.12.2023 року оголошено перерву до 16.01.2024 року на 10 год 00 хвилин. 22.11.2023 року на адресу суду поштовою кореспонденцією надійшли пояснення на позовну заяву за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « Банк Форвард», в яких Уповноважена особа просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (ас 153-153). За таких обставин, судом був зроблений запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно інформації з якого вбачається, що АТ « Банк Форвард» перебуває в стані припинення і від його імені вчиняє дії Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який є юридичною особою публічного права (ас 165-168). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27.11.2023 року, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ( ас 158-160). 30.11.2023 року представник позивача подав суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів направлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб копії позовної заяви з додатками, на виконання ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 27.11.2023 року (ас 169-170). Учасники справи були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( 175). Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходили. 31.10.2023 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва надав суду матеріали виконавчого провадження № 66514343 ( ас 91-130). Треті особи пояснення на позовну заяву не подали. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 16.01.2024 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Згідно виконавчого напису від 30.07.2021 року, зареєстрований у реєстрі № 7900, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Є.Ю. Мартиненко ( Буждиганчук), на підставі статей\~87-91\~Закону України « Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою\~КМУ від 29 червня 1999 року № 1172\~( далі - Перелік), звернуто стягнення з [PERSON] за Кредитним договором № 95245797 від 13.02.2012 року, укладеного нею з ПАТ « БАНК рУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ « Банк Форвард». Заборгованість за даним кредитним договором стягується за період з 03.11.2019 року по 03.12.2019 року включно в розмірі 19\~384, 99 грн ( ас 35). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 66514343 від 13.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва А.В. Овсієнко відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7900 від 30.07.2021 року ( ас 13-14). Згідно постанови про арешт коштів боржника виконавчого провадження № 66514343 від 13.08.2021 року, постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника [PERSON] , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ( ас 15-16). Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.07.2023 року у ВП №66514343, звернено стягнення на доходи О.Ю. Пинзеник ( ас 17-18). Згідно інформації про виконавче провадження №66514343, відкрите на підставі виконавчого напису №7900 від 30.07.2021 року, передано ВП на виконання до підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Дмитрук-Фудз», у зв`язку з відомостями наданими ПФУ і ДФС щодо отримання боржником [PERSON] доходів від [PERSON] (ас 19-24). Вказані обставини також підтверджуються: заявою вих.17/1-485/2/124 від 10.08.2021 року про примусове виконання рішення ( ас 25-26), копією зави [PERSON] № 95245797 (ас 29-31), копією заяви на відкриття поточного рахунку (ас 32), копією графіку платежів від 11.02.2012 року (ас 33-34), матеріалами виконавчого провадження № 66514343 ( ас 91-138). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~( далі - Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок). Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України\~( далі -\~ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону ( в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису)\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата ( рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що жодних нотаріально посвідчених кредитних договорів позивач з ПАТ « БАНК рУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», не укладала. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позов підлягає до задоволення в цій частині вимог. Щодо заперечень на позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то вони спростовуються з вищенаведених підстав, що були взяті судом до уваги при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Юридична особа\~незалежно від\~порядку її\~створення бере\~участь у\~справі через\~свого керівника,\~члена виконавчого\~органу,\~іншу особу,\~уповноважену діяти\~від її\~імені відповідно\~до закону,\~статуту,\~положення,\~трудового договору\~(контракту)\~(самопредставництво\~юридичної особи),\~або через\~представника(частина третя статті 58 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц. В АТ\~«Банк «Фінанси\~та кредит»\~з 17\~вересня 2015\~року запроваджено\~тимчасову адміністрацію,\~повноваження тимчасового\~адміністратора банку\~делеговано уповноваженій\~особі Фонду,\~тому на\~спірні правовідносини\~поширюється дія\~Закону №\~4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі Закон № 4452-VI). Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. У статті\~47\~Закону № 4452-VI зазначено, що уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї\~застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку\~(частина восьма статті 35 Закону\~№ 4452-VI). Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону\~№ 4452-VI). Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду\~за рішенням останнього\~виконує повноваження\~органу управління Банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників. Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, то вона як самостійна особа не може бути стороною у справі. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, на загальну суму 1\~610,40 гривні. Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1, 2 статті\~137 ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно пункту 1 частини 2\~статті 141 ЦПК\~України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно частини 8\~статті 141 ЦПК\~України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору № 03-10-23/1 про надання правової допомоги від 03.10.2023 року ( ас 37-40), детальний опис робіт ( наданих послуг від 09.10.2023 року ( ас 14 зв), акт здачі-прийняття виконаних робіт ( наданих послуг) виконаних адвокатом О.О. Пушкарьовим на виконання умов до Договору про надання правової допомоги № 03-10-23/1 від 03.10.2023 року від 04.10.2023 року ( ас 42), акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 03-10-23/1 від 03.10.2023 року від 04.10.2023 року ( ас 41). Враховуючи наведені стороною позивача доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсягом наданих ним послуг, залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із встановленими недоліками, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи ( судовий розгляд у спрощеному провадженні у відсутності учасників справи), суд доходить висновку що вимога позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу підлягає до задоволення частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 1\~500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved