Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

АТ "Акцент-Банк" (далі А-Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 10942,00 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в сумі 2684,00 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 17 квітня 2019 року відповідач шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі цієї анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. А-Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач зі своєї сторони в порушення умов укладеного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору А-Банку не надавав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12 вересня 2023 року має заборгованість у розмірі 10942,00 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6697,68 гривень та заборгованості по відсоткам в сумі 4244,32 гривень. А-Банк неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу sms-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. Проте відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Акцент-банк». Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 09 листопада 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення з причин відсутності адресата за підтвердженою в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України адресою, ухвалою від 29 листопада 2023 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 17 квітня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідно до змісту цієї анкети-заяви відповідач [PERSON] погодився із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і Банком договір надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту А-Банку; зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті А-Банку. 17 квітня 2019 року на видану відповідачу кредитну картку встановлено кредитний ліміт в сумі 2300 гривень, який 23 травня 2023 року збільшено до 6700 гривень, що підтверджується виданою А-Банком довідкою за лімітами. Згідно із довідкою А-Банку за кратками відповідачу було видано всього дві картки: № 51692157311162378 - зі строком дії до лютого 2023 року, № 5375235102571757 зі строком дії до вересня 2027 року. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознака-ми, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, у тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, а також порядку їх нарахування. Предметом позову у справі є заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 квітня 2019 року в загальній сумі 10942,00 гривень, яка згідно позовних вимог складається із наступних сум: 6697,68 гривень тіла кредиту, 4244,32 гривень - відсотків за користування кредитом. Із наданого А-Банком розрахунку заборгованості та виписки по картці за вище указаним кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON] активно користувався наданими йому кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості. В останнє відповідач погашав кредитну заборгованість 06 жовтня 2021 року на суму 200,00 гривень. Станом на 12 вересня 2023 року у відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту в сумі 6697,68 гривень. Така сума заборгованості по тілу кредиту жодним доказом по справі не спростована, в той же час підтверджена належними і допустимими доказами (банківською випискою та розрахунком заборгованості), тому суд вважає її доведеною і підставною, у зв`язку із чим у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках в розмірі 4244,32 гривень суд дійшов наступного висновку. У позовній заяві позивач вказує про надання відповідачу кредитних коштів під 46,80% річних, що обраховується на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, із підписаної відповідачем [PERSON] анкети-заяви вбачається, що у ній не обумовлено про таку істотну умову договору як процентна ставка за користування кредитом, не визначено її розміру і порядку сплати (погашення), а також відсутні дані щодо обраного відповідачем типу кредитного продукту. Як на підставу проведення нарахування відсотків за користування кредитом А-Банк у позовній заяві та доданих до неї доказів посилається на Умови та Правили надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013, висловила правову позицію, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Зважаючи на наявні у справі докази та зазначену правову позицію, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору А-Банк дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими А-Банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Доданий до позову витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», у тому числі стосовно Тарифів користування кредитною карткою "Універсальна", не містить підпису відповідача, тому не може бути належним доказом, оскільки не свідчить про ознайомлення відповідача зі змістом цих Умов, Правил та Тарифів. Інших достовірних підтверджень того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, матеріали справи не містять. З огляду на викладене надані витяги з Умов та Правила надання батьківських послуг в А-Банку, а також з Тарифів, не можуть розцінюватись як невід`ємна частина кредитного договору. Доданий до позову паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якій наведені процентні ставки за двома кредитними продуктами: карткою «Універсальна» та карткою «Універсальна Gold», також не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, а лише підтверджує виконання Банком вимог ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Зі змісту паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Відтак, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, відповідно й погоджена в письмовому вигляді така складова договору як відсоткова ставка за користування кредитом. Отже, враховуючи відсутність по справі підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови щодо відсотків за користування кредитом, заявлена А-Банком вимога про стягнення з відповідача цієї складової в сумі 4244,32 гривень задоволенню не підлягає. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи характер спірних правовідносинах та норми чинного законодавства, суд вважає доведеною належними і допустимими доказами заборгованість відповідача перед позивачем лише по тілу кредиту в сумі 6697,68 гривень. Вимога стосовно заборгованості по відсотках в сумі 4244,32 гривень не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами кредитного договору, тому задоволенню не підлягає. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову частково. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 61,21% таких вимог.

Outcome: partial