Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до\~\~ [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на житлово-комунальні послуги за утримання спільного майна в розмірі 16\~746,41 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він та відповідачка є спільними власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності. В даному будинку проживає позивач зі своєю сім`єю, відповідно сплачує всі комунальні послуги, як за користування ними, так і на обов`язкову підтримку будинку у належному технічному стані. Відповідачка у будинку не проживає, та приймати участь в утриманні спільного майна відмовляється, що стало підставою для стягнення з неї витрат на утримання будинку, пропорційно її частки у власності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2023 року відкрито провадження по справі, та призначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні представник позивача зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного запису судового засідання не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі позивачем придбано майно, зокрема житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Внаслідок неодноразового поділу житлового будинку між позивачем, відповідачкою та їх спільним сином за різними правочинами, та в тому числі судовим рішенням про поділ спільного майна подружжя (Рішення Одеського апеляційного суду від 01.12.2015 року, у справі №2-10529/09), [PERSON] став власником 2/3 частин вказаного будинку, а [PERSON] стала власницею 1/3 частини домоволодіння. В липні 2009 року [PERSON] виїхала з будинку на постійне проживання до іншого житла. В будинку ж по [ADDRESS] , проживає позивач з сім`єю, який протягом всього часу самостійно оплачує житлово-комунальні послуги, зокрема, за постачання та розподіл газу, за електропостачання для опалення будинку та утримання його в належному стані. Відповідачка з липня 2009 року не бере участі в утриманні вказаного житлового будинку, там не проживає, хоча має зареєстроване місце проживання у вказаному будинку. 17.12.2021 року [PERSON] вже звертався до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої витрат за житлово-комунальні послуги, за період з січня 2019 року по листопад 2021 року. Заочним рішенням від 04.10.2022 року позов [PERSON] було задоволено повністю, та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , витрати на житлово-комунальні послуги в сумі 22\~109 (двадцять дві тисячі сто дев`ять) гривень 32 копійки, з яких 14\~709 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`ять) гривень 87 копійок - за послуги з постачання газу, 1\~380 (одна тисяча триста вісімдесят) гривень 30 копійок - за послуги з розподілу газу, 6\~019 (шість тисяч дев`ятнадцять) гривень 15 копійок за послуги з електропостачання. Вказаним рішенням суд встановив та констатував ту обставину, що у вказаному будинку з 08.07.2002 року та постійно проживає домовласник [PERSON] , його син, [PERSON] , дружина [PERSON] , [PERSON] , та матір позивача [PERSON] (за час свого життя). Судом також встановлено, що на [PERSON] , як на співвласницю будинку, законодавством покладено обов`язок з утримання майна, яке є в спільній частковій власності, проте остання цього обов`язку не виконує, у зв`язку із чим є підстави для стягнення з неї пропорційної частини коштів, витрачених [PERSON] на утримання будинку. Отже, вказаним судовим рішенням вже було встановлено факт проживання позивача та його сім`ї у вказаному будинку, не проживання в ньому відповідачки, та нехтування нею обов`язку з сумісного утримання майна, принаймні по листопад 2021 року. Факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 6 вересня 2022 року у справі N 640/10625/21. Разом з цим, судом у даній справі також встановлено, що станом на 21.08.2023 року, відповідачка [PERSON] продовжує нехтувати своїми обов`язками з утримання спільного майна, в частині спільної сплати комунальних платежів в сумі, пропорційній її частці. Зокрема, за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, [PERSON] не сплачувала жодних коштів на утримання будинку, зокрема щодо газопостачання, розподілу газу та електроенергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про сплату таких послуг виключно позивачем, та відсутності зворотних доказів. При цьому, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , газифіковано, опалення його здійснюється за допомогою газових чавунних стаціонарних котлів GL EKO. Згідно витягу з інструкції до чавунного стаціонарного котла GL EKO в Розділі «Установка котла», у котла повинна бути електрична розетка 230 В 50 Гц, що відповідає електроустановочним нормам; для установки котла ГЛ ЕКО необхідно встановити в систему циркуляційний насос. Циркуляційний насос за своїм визначенням є необхідним для забезпечення руху води в трубах для рівномірного та швидкого прогрівання контуру системи та, відповідно, забезпечення теплом всіх приміщень будинку для недопущення руйнівних процесів в конструкціях та елементах будівлі. Крім того, згідно вказаних в інструкції Правил експлуатації, при вимкненні електричного току функція газової арматури припиняється. Після відновлення електроструму котел автоматично вмикається. Виходячи з наведеного, робота газових котлів взагалі та, зокрема встановлених позивачем в будинку, відбувається за рахунок природнього газу та електропостачання, що дає іскру для початку роботи котла. Усі насоси, що подають воду до системи опалення, також працюють від електрики, тобто котли та насоси підключені до електромережі через розетки, що призводить до споживання електроенергії. Задля контролю за споживанням природного газу при опаленні належного позивачеві та відповідачці житлового будинку згідно акту про монтаж побутового лічильника газу від 13.06.2017 року встановлено відповідний засіб обліку споживання газу, споживач [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] . Також, встановлено засіб обліку електричної енергії, що підтверджується актом №7447559 від 20.11.2019, особовий рахунок № [NUMBER] . Отже, з метою забезпечення належного стану житлового будинку по [ADDRESS] , його опалення в холодний сезон, недопущення псування та руйнування конструктивних елементів будинку, забезпечення його придатності для проживання в ньому, існувала необхідність оплати послуг з газопостачання, розподілу природного газу та електропостачання, навіть у разі не користування будинком взагалі. Відповідно до\~ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Положеннями ст. 13 Конституції України\~закріплено важливий принцип інституту права власності, згідно якого власність зобов`язує. Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, але й турбуватися про нього та його збереження і недопущення руйнування та погіршення стану, тому видається справедливим, що кожен власник відповідно до своєї частки має брати участь в різноманітних витратах, пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна. За правилами\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох, чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Правовідносини з користування та оплати за комунальні послуги регулюються, зокрема,\~Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (надалі Закон), Кодексом газорозподільних систем, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018\~ №312. Відповідно до\~ст. 6\~Закону,\~учасниками відносин\~у сфері\~житлово-комунальних\~послуг є споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель ; виконавці комунальних послуг. Згідно п. 6 ст. 1 Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.\~67\~ЖК Української\~РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР). Отже, судом встановлено, що [PERSON] за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року сплачено за послуги з поставки газу, з розподілу газу та послуги з електропостачання грошових коштів на загальну суму 67\~480,11 грн., з яких 45\~229,91 грн. - за послуги\~з розподілу\~газу,\~та за\~лічильником,\~22\~250,20 грн. за послуги з електропостачання, що підтверджується відповідними квитанціями. Відтак, 1/3 частини з цих витрат, з вирахуванням літнього періоду, підлягає стягненню з відповідачки. Суд констатує, що участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. В свою чергу, витрати на опалення житлового будинку є об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до ст. 360 ЦК України визначаються в якості витрат на управління, утримання і збереження спільного майна та, відповідно, покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності. Враховуючи те, що відповідачка є власником 1/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , то існують підстави для задоволення позову, та стягнення з відповідачки 1/3 частини коштів, сплачених позивачем за послуги з електропостачання, розподілу газу та з постачання газу, за період з грудня 2021 року по серпень 2023 року, що повністю узгоджується з вищенаведеними нормами. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved