Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

25.12.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 23.11.2021 Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 49. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Оскільки протягом останнього часу сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося, сторони проживають окремо, позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання малолітньої дитини не надає, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 27.12.2023 провадження у справі № 141/938/23 відкрито, розгляд справи вирішено проводити 23.01.2024 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 23.01.2024 не з`явилася. При цьому 23.01.2024 до суду надійшла заява позивача від 23.01.2024 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 23.01.2024 не з`явився. Натомість, 19.01.2024 до суду надійшла заява відповідача від 19.01.2024 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/938/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як убачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23.11.2021 Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 49. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2023, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] . Згідно довідки № 26-250 від 20.11.2023, виданої Якимівським старостинським округом № 26 Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , 2001 року народження, разом із дитиною [PERSON] , 2023 року народження, зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Визначаючись щодо спірних правовідносин та заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 16\~ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої\~-\~четвертої статті\~84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України). Частинами 1, 2 ст.\~75\~СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. ч.1, 2 ст. 75 СК України). Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що розмір аліментів на дружину, з якою проживає дитина, що не досягла трьох років повинен відповідати належному забезпеченню прав дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років. При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних доказів неможливості сплати аліментів на утримання дружини у заявленому до стягнення позивачем розмірі. За вказаних фактичних обставин справи № 141/938/23, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно частин 1-2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, згідно ст.\~141\~ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved