Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.10.2023 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення позовної заяви просить: стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 гривень щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 205473 гривні. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 09.03.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народились діти: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Шлюб між ними розірвано 25.01.2019 року на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/13353/18. Діти залишились проживати разом з нею. Відповідач хоча і зареєстрований в її квартирі, але фактично в ній не проживає. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2023р. по справі № 643/3476/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідач сплачував аліменти але не регулярно. Остання сума аліментів була ним добровільно перерахована їй 01.02.2022р. Так, відповідач інших утриманців немає, він працездатний, отримує дохід, має майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. Їх донька починаючи з 01.10.2020р. до 30.09.2025р. навчається за кордоном (Польша, м. Познань) за денною формою за плату в Університеті готельного менеджменту та гастрономії, що підтверджується студентською карткою № 010338, угодою про навчання першого ступеня для іноземців від 21.09.2020р. та угодою на навчання другого циклу для іноземців від 21.06.2023р. Навчання за кордоном, регулярне стажування і проживання в Польщі під час навчання спричиняє значні витрати. За навчання доньки за 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 було сплачено 6900 євро. Наперед за 2023/2024 навчальний рік сплачено 60 євро вступного внеску та 1800 євро за навчання та ще належить до сплати 1900євро. Всього вартість навчання доньки за весь період складає 10660 євро. Вважає справедливим та необхідним на покриття відповідачем 50% понесених витрат, та стягнення наперед 50% витрат, які підлягають сплаті в майбутньому, що в сумі складає 5330 євро, що за офіційним курсом НБУ (38,5503) складає 205473 грн. 24.11.2023 представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов є безпідставним та необґрунтованим, не підтверджений належними доказами, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, позивач зазначає, що навчання за кордоном, регулярне стажування і проживання в Польщі під час навчання спричиняє значні витрати, однак не надає ніяких доказів на підтвердження зазначених обставин, хоча у визначенні розміру таких аліментів необхідно враховувати вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як вбачається з § 1 Угоди, предметом договору є Стаціонарна Форма навчання, тобто яка не передбачає ніяких переїздів між містами Харків (місце реєстрації третьої особи) та Познань (місце навчання). А у відповідності з § 13 Угоди Університет надає студенту: \~ \~ \~ \~під час стажування безкоштовне проживання та харчування, заробітну плату від 500 до 1 100 евро на місяць, а також у разі активності та хорошої успішності відшкодування вартості авіаквитків, підвищення заробітної плати або звільнення від плати за навчання за один рік; безкоштовне користування бібліотекою та Інтернетом; академічна стипендія - у разі досягнення видатних успіхів у навчанні та за активну участь у житті Університету. Вищенаведені положення Угоди про навчання свідчать, що донька не несе будь-яких витрат у зв`язку з навчанням, окрім оплати за саме навчання (п.2 § 5 Угоди), а навпаки має цілу низку привілеїв і на проживання, і на проїзд у транспорті, і таке інше. Крім того, позивач в якості обґрунтування зазначає, що відповідач отримує дохід, має майно, інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. Однак на підтвердження вищезазначених обставин не надає жодного доказу. Разом з тим, у зв`язку з тим, що сімейні стосунки відповідача з позивачем погіршилися ще задовго до порушення у суді справи про розірвання шлюбу у вересні 2018 року, за взаємною домовленістю було вирішено, що відповідач буде жити окремо, а свою частку у розмірі 1/2 у праві власності на квартиру він подарує дітям, які залишаються проживати разом з матір`ю. Таким чином 05.05.2018 року відповідач уклав Договір дарування (реєстровий № 923), за умовами якого діти отримали в дар від відповідача кожний по 1/4 частині квартири, у тому числі і донька. З 05.05.20218 року і до теперішнього часу Відповідач не має у власності ніякого житла. Відповідач не має у власності будь-якого нерухомого та рухомого майна (зокрема і автомобілів), постійного доходу не має, так як офіційно не працює. До жовтня 2023 року у відповідача на утриманні знаходилась його непрацездатна мати, яка померла [INFO] у 73-річному віці. Відповідач щомісячно в сумі 5 000,00 грн, сплачує позивачу аліменти на неповнолітню дитину за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.09.2023р. по справі № 643/3476/23. На цей час Відповідач повинен здійснити занадто великі для нього платежі на виконання Вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.2020р. у справі №638/5964/18, щодо відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди в сумі 208 552,80 грн. та щодо сплати судових витрат в сумі 16 803,52 грн. Вищенаведені обставини свідчать про те, що матеріальний та фінансовий стан відповідача, а також його доходи не дають йому можливості надавати допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається. Крім того, позивач не має права на звернення з цим позовом щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, так як дочка не проживає разом з Позивачем з вересня 2020 року, оскільки за умовами Угоди про навчання другого циклу для іноземців від 21.06.2023р. дочка навчається за стаціонарною формою, тобто вона у період навчання постійно проживає у місті Познань. Також обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, діє тільки до повноліття, тобто, до досягнення дитиною 18 років. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.10.2023, позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.11.2023, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача\~ [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення та конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2002, який рішенням Московського районного суду м.Харкова від 25.01.2019 розірвано. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією рішення від 21.09.2023. Відповідно до копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2023, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 травня 2023 року. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 1073 грн. 60 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. На час звернення до суду із зазначеним позовом, повнолітня дочка сторін [PERSON] , навчається у Академії готельного господарства та індустрії харчування в Познані на Другому ступеню навчання. Форма навчання стаціонарна. Навчання платне. Термін навчання до 20.09.2025, що підтверджується копією угоди на навчання другого циклу для іноземців від 21.06.2023. Весь курс навчання другого циклу (магістратура) складає 3700 євро. Відповідно до Інформації з Реєстру територіальної громади м.Харкова, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідачем на підтвердження обставин викладених у відзиві надано: копію договору дарування частини квартири від 05.05.2018, відповідно до якого [PERSON] передав дітям [PERSON] та [PERSON] безоплатно у власність частину квартири [ADDRESS] в рівних частинах кожному; копію свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; чеки про переказ [PERSON] аліментів у сумі 10\~000,00грн. та 25000, 00 грн.; копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 25.09.2023, з якої вбачається, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.10.2020, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 203\~553,80грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати у розмірі 16803,52грн. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Також, згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Зважаючи на викладене вище, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини потрібно відмовити, оскільки положення ст. 199 СК України не передбачають можливість стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів саме у формі додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, як про те просить позивачка. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ,яка продовжує навчання, ту суд зазначає наступне. Так, проживання доньки за місцезнаходженням учбового закладу носить тимчасовий характер, а тому в силу положень ч.3\~ст.199 СК України\~ [PERSON] не обмежена у праві звернутися до суду із позовом до батька повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, про стягнення аліментів, тобто є належним позивачем, а доводи представника відповідача із цього приводу безпідставні. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, суд враховує, що дочка [PERSON] не працює, власних доходів не має, відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярні доходи, сплачує аліменти на утриманні малолітньої дитини [PERSON] , відсутність в матеріалах справи доказів, що за станом свого здоров`я відповідач не спроможний сплачувати аліментів, відсутність у відповідача на праві власності нерухомого майна, а також відсутність в матеріалах справи доказів витрат відповідача на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, суд враховує, що дочка, обираючи навчальний заклад поза межами України та навчаючись на платній основі повинна була враховувати фінансові можливості нести такі витрати, та не врахувала матеріального становища відповідача та наявність у нього можливості надавати таку допомогу в заявленому розмірі. Також , суд приймає до уваги, що позивачем, в силу вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, не доведено та не підтверджено належними доказами можливість відповідача сплачувати аліменти на навчання дочки в розмірі 10 000 грн. щомісячно. Також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження понесення останньою витрат по оплаті комунальних послуг за проживання, на придбання одягу, харчування, проїзду до навчального закладу, придбання необхідних для навчання канцелярських товарів. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням часу звернення до суду при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу становив з 1 січня - 2684 гривні. Також враховує рівність обов`язку батьків, оскільки не лише батько, але й мати має обов`язок матеріально утримувати дочку, а тому присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, до закінчення навчання дочки, але не довше як до досягнення нею 23 років, що на переконання суду, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки дане\~рішення частково\~задоволено на\~користь позивача,\~яка на\~підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~звільнена від\~сплати судового\~збору,\~відповідно до\~ч.\~1,\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~у розмірі\~858,88\~грн (1073,60\~х 0,8\~ставка за\~подання позову\~через систему\~«Електронний суд»)\~підлягає стягненню\~з відповідача\~в дохід\~держави.

Outcome: partial