Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 15 березня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського управління юстиції зроблено актовий запис № 269. В шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , який на цей час вже є повнолітній та [PERSON] , [INFO] . Протягом не одного року сімейне життя сторін погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, численні спроби будувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги позитивного результату не дали. У зв`язку із наведеним позивач просить розірвати шлюб укладений 15 березня 2001, який зареєстрований в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського управління юстиції за актовим записом № 269 від 15 березня 2001 року; дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з позивачем [PERSON] ; після розірвання шлюбу надати право іменуватися дошлюбним прізвищем « [PERSON] », та стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачені судові витрати. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю, та не заперечив щодо розірвання шлюбу (а.с. 30). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.12.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 18.01.2024 року. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, та позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2001 року, сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 269 (а.с.20). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.17). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 01.12.2023 року № 47, виданим виконавчим комітетом Яблунівської селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки № 58-12/1489 від 14.12.2023 року, виданої Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків та проживають окремо. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, визнання позову відповідачем, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В позовній заяві, позивач просила залишити їхню спільну дитину [PERSON] [INFO] проживати з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, та не заперечив, щодо проживання дитини з матір`ю, а проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про залишення їй дошлюбного прізвища. У прохальній частині позовної заяви позивач просила після розірвання шлюбу надати право іменуватися дошлюбним прізвищем « [PERSON] ». Суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2001 року, позивач іменується [PERSON] (а.с.4-8). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 269, прізвище після одруження дружини « [PERSON] » (а.с.20). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 17). З огляду на вище наведене суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] свого дошлюбного прізвища не змінювала, а залишила прізвище « [PERSON] », про що і свідчать копії та оригінали документів, додані до позовної заяви. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: partial