Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,5049 га, кадастровий номер 7120680500:02:001:0339 та земельної ділянки площею 0,4189 га, кадастровий номер 7120680500:03:001:0155 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населеного пункту с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області. У встановлений законом строк, позивач спадщину після смерті матері прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, позивачу нотаріусом було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що не підтверджені родинні відносини між ним та матір`ю, оскільки існують розбіжності у написанні імені матері, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] ». Зазначив, що у свідоцтві про народження відповідача матір`ю вказана [PERSON] , натомість у свідоцтві про смерть - [PERSON] . Також йому було роз`яснено про неможливість встановити належність майна померлій особі, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 033147, виданого 01 жовтня 2003 року Безбородьківською сільською радою, власника вказано « [PERSON] » і зроблено виправлення на « [PERSON] », яке завірене печаткою Безбородьківської сільської ради та написом «виправленому вірить». Тому позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку він змушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Драбівського районного суду від 08 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання 22.01.2024р. позивач [PERSON] не прибув, скерував до суду заяву вх.№159/24-Вх від 11.01.2024р. про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог на полягав у повному обсязі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, скерував до суду заяву вх. №160/24-Вх від 11.01.2024р., у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, просив проводити розгляд без його участі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято судом. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10.05.2023р., Драбівським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , що народилась у с. Жорнокльови, Драбівського р-ну Черкаської області, померла [INFO] у с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області, у віці 77 років. Згідно Витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі № 73600954 від 16.08.2023р. та № 75097782 від 12.12.2023р., після смерті [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] , приватним нотаріусом Золотоніського району Черкаської області Бірюком О.В. 16.08.2023р. заведена спадкова справа за № 211. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25.09.1978р. Безбородьківською сільською радою Драбівського району, [PERSON] народився [INFO] у с. Безбородьки та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області 18.01.2001р., [PERSON] , [INFO] , що народилась в с. Жорнокльови, Драбівського району, Черкаської області, зареєструвала шлюб у Безбородьківській сільській раді 14.06.1967р. з [PERSON] та має зареєстроване місце проживання: с. Безбородьки з 10.12.1980р. Згідно копії картки платника податків № [NUMBER] від 28.10.1998р. [PERSON] , одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно даних посвідчення № [NUMBER] , виданого 16.02.2001р., [PERSON] , 1946р.н. отримувала пенсію по віку. Згідно копії довідки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 417 від 16.11.2023р., [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , дійсно є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 033174, виданого 01.10.2003р. на підставі рішення Безбородьківської сільської ради № 20 від 15.04.2003р., він виданий [PERSON] , яка є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,9238 га, яка складається з земельної ділянки площею 3,5049га, кадастровий номер 7120680500:02:001:0339 та площею 0,4189га, кадастровий номер 7120680500:03:001:0155, що розташовані у с. Безбородьки, Драбівський район, Черкаська область. Державний акт містить відмітку «виправленому вірити» з відбитком печатки Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Згідно даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9931353062023 від 08.11.2023р. власником земельної ділянки кадастровий номер 7120680500:02:001:0339, вид цільового призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5049 га, є [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , документ, який є підставою для виникнення права - Рішення органу місцевого самоврядування Безбородьківська сільська рада 15.04.2003 № 20, документ що посвідчує право: від 01.10.2003 ЧР № 033147. Згідно даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9931354032023 від 08.11.2023р. власником земельної ділянки кадастровий номер 7120680500:03:001:0155, вид цільового призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4189 га, є [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , документ, який є підставою для виникнення права - Рішення органу місцевого самоврядування Безбородьківська сільська рада 15.04.2003 № 20, документ що посвідчує право: від 01.10.2003 ЧР №033147. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Бірюка О.В. від 10.11.2023р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площами 3,5049 га та 0,4189 га, кадастровими номерами 7120680500:02:001:0339 та 7120680500:03:001:0155, що знаходяться за адресою Черкаська область, Золотоніський район с. Безбородьки, за межами населеного пункту, оскільки поданий ним державний акт на землю містить виправляння - не вірно записано ім`я власника - [PERSON] і зроблено виправлення на [PERSON] та роз`яснено право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування. Згідно копії спадкової справи № 211/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вона заведена 16.08.2023р. на підставі заяви [PERSON] від 16.08.2023р. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] . Спадкова справа також містить заяву [PERSON] від 16.08.2023р., який вказав, що від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] відмовляється на користь сина померлої [PERSON] , 1978р., частку у спільному майні подружжя виділяти не буде та відмовляється від свого права власності у спільному майні подружжя на користь спадкоємця. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до положень п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43, чинної на час виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю від 12.07.2001р. серія ЧР б/н, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Таким чином законодавством не передбачено можливості внесення змін до державних актів на право власності на земельну ділянку. У Цивільному процесі України застосовується стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), який вимагає визнавати факт доведеним тоді, коли комплекс представлених стороною доказів дозволяє судді прийти до висновку про те, що спірний факт ймовірніше існує, аніж не існує. Згідно ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою задоволення позову, суд вважає доведеним твердження позивача [PERSON] про факт родинних відносин з [PERSON] та вважає достовірно встановленим факт, що померла [INFO] у с. Безбородьки, Золотоніського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Також суд вважає достовірно встановленим факт належності померлій [PERSON] правовстановлюючого документу державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧР № 033147, виданого 01 жовтня 2003 року, що містить виправлення у частині імені його власника [PERSON] . Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Позивачу відмовлено приватним нотаріусом Бірюком О.В. у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки та роз`яснено право звернутись з позовом до суду про визнання права власності у порядку спадкування. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved