Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , який продовжує навчання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В позовній заяві позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2009 рік. Шлюб між нами розірвано рішенням суду від 20 жовтня 2009 року, актовий запис №78. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . На даний час дитина є неповнолітньою і навчається у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює директором КУ «Новоборівського психоневрологічного інтернату» та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялося на адресу відповідача, копію ухвали від 11.12.2023 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 22.12.2023 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі,

Outcome: approved