Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.02.2012 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, на даний момент не підтримують шлюбних відносин, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суд від 13.11.2023 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, позивач в позовні заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між сторонами 29.02.2012 року зареєстровано шлюб, актовий запис №32, у шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За положенням ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладене, оскільки фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе та суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. В позовній заяві позивач просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved