Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

20.09.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа за позовом Концерну «Міські теплові мережі», в особі представника Казубек Л.Ю., до [PERSON] про стягнення заборгованості, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2023 про направлення за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2009 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 102139 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді, за адресою: [ADDRESS] , нежиле приміщення № 8. На виконання умов договору, позивач за період з листопада 2020 по квітень 2021 відпустив у нежитлове приміщення [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 4380,02 грн. За вказаний період відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 6,29 грн. Загальна сума заборгованості відповідача складає 4373,73 грн. Відповідач зобов`язання за договором з оплати наданих позивачем послуг не виконав, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 4373,73 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачений судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2023 позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості - передано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю, яка надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 20.09.2023. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2023 позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник Концерну «МТМ» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та день судового засідання був належним чином повідомлений, письмовий відзив на позовну заяву не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. 01.09.2009 між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір № 102139 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді, відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами Договору та Додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами (а.с. 7-11). Додатком № 1а до Договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для об`єкту - нежиле приміщення №8, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке на праві власності належить [PERSON] (а.с. 6). У період з листопада 2020 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 4380,02 грн., відповідач здійснив часткову оплату за надану теплову енергію у розмірі 6,29 грн., отже, заборгованість складає 4373,73 грн., що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків за вказаним договором, розрахунком боргу, актами приймання передачі теплової енергії за вказаний період. Згідно п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021р.р., відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі. Відповідно до п. 40 Правил, споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно із приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Розділом 6 Договору визначено порядок розрахунків за теплову енергію. Так, пунктом 6.2. Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 6.4. Договору, Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно п. 6.7. Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платнику ПДВ). Пунктом 6.7.1. Договору встановлено, що отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Згідно п. 6.7.2. Договору, у разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Стаття 322 ЦК України, стаття 162 ЖК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, та оплачувати комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідачем контррозрахунок суми заборгованості заявленої позивачем до стягнення суду не наданий. Не надано й доказів неналежного виконання позивачем зобов`язань з надання послуг з постачання теплової енергії, та доказів повного або часткового виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що у нього відсутній борг перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем, також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надання послуги з постачання теплової енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved