Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту родинних відносин, факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , залишилось спадкове майно, котре розташоване в [ADDRESS] . У передбаченому законом порядку вищевказане майно при житті не оформлювала. [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] . Після смерті матері, позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак оформити спадкове майно не змогли, через відсутність правовстановлюючих документів. Зважаючи на вищевказане, позивачі не можу оформити спадщину та просять суд встановити факту родинних відносин як між дочками та матір`ю, факт належності спадкового майна та визнати право власності за спадщиною. Позивачами було надано заяви, відповідно до яких вони просили розглянути справу без їх присутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив суд розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 377 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 2 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.09.1969 р., « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 05.09.1969 року, про що зроблено актовий запис за № 210. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 355, [PERSON] , померла [INFO] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту, виготовленому 15.06.2023 року КП КМР «БТІ» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 27,2 кв.м., загальною площею 61,2 кв.м., літ.Б - гаражу, літ.В - сараю, літ.Г - убиральня, №1-5 - надвірні споруди. Згідно довідки КП КМР «БТІ» № 3070 від 07.07.2023 р., станом на 31.12.20212 р. право власності на житловий будинок збудований в 1990 р., розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. З виписки з рішення № 298 від 23.09.1997 р. про закріплення земельної ділянки в особисту власність безкоштовно для ведення підсобного господарства, вбачається, що [PERSON] передано земельну ділянку по [ADDRESS] . Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 18.07.2023 р. державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 75051425 від 08.12.2023 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 75051425 від 08.12.2023 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною конторою, була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 2756398 та номером у нотаріуса 201/2003. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Суд, також розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивачів, щодо встановлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , померлій [INFO] . Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту родинних відносин між позивачами та померлою [PERSON] , як між доньками та матір`ю, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з доданих до матеріалів справи документів вже встановлено відповідні факти. Стосовно визнання права власності на житловий будинок за позивачами, суд виходить з наступного: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Outcome: partial