Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому, [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтуванні заяви вказав, що йому на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів. Звернувшись до Центру надання адміністративних послуг для того щоб внести квартиру в новий реєстр речових прав, йому повідомили, що в свідоцтві про право власності на житло не вірно написане його ім`я та рекомендували виправити помилку, або в разі неможливості виправлення звернутись до суду для встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, щоб уникнути проблем в подальшому з оформленням квартири. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло його ім`я зазначено [PERSON] , а у паспорті [NUMBER] від 25.12.1996, що виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, його ім`я зазначено [PERSON] . Звернувшись до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, які діють за договором дорученням від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, з проханням внести зміни в свідоцтво про право власності на житло, він отримав відповідь за № 01-12/358 від 05.10.2023 про відмову у внесенні змін до свідоцтва про право власності та йому було надано роз`яснення, звернутися до суду в порядку ст. 315 ЦПК України, з заявою про встановлення факту. Тож, враховуючи викладене, він не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, інакше як за відповідним рішенням суду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023 означену заяву про встановлення факту прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник - [PERSON] не з`явився, однак завчасно подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та прохає задовольнити. Заінтересована особа - Комунальне підприємство «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до суду свого представника не направила, направила заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Заінтересована особа - Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до суду свого представника не направила, направила заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, завчасно направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту підтримує. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, завчасно направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту підтримує. Враховуючи заяви учасників справи, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 1996 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, прізвище, ім`я, по батькові заявника є [PERSON] , який народився [INFO] у с. Дзержинськ Кременчуцького району Полтавської області. На одинадцятій сторінці паспорту міститься запис про реєстрацію місця проживання заявника у [ADDRESS] із 16.05.1980 року. Прізвище ім`я по батькові заявника, як [PERSON] , зазначено також у картці фізичної особи платника податків за № [NUMBER] , виданої 03.03.1998 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності зареєстровано в КП «КМБТІ» у реєстровій книзі №М-3 за реєстровим №504. Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, від 16.10.2023 року, за р.№61/4608, за даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 року, в КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно - квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності за власниками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів. Тож, судом встановлено, що ім`я заявника, згідно паспорту громадянина України (виданого 25 грудня 1996 року) - [PERSON] , при цьому у свідоцтві про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, ім`я заявника вказано, як [PERSON] . При цьому, наявні у справі докази у своїй сукупності доводять факт належності заявнику, [PERSON] , [INFO] - правовстановлюючого документу на квартиру - свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, за яким, [PERSON] , є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Тож, дослідивши наявні матеріали справи суд дійшов висновку, що зазначене вище свідоцтво про право власності належить заявнику, при цьому у вказаному документі різниться написання імені заявника з його іменем зазначеним у паспорті громадянина України. Вказаний документ, важливий для заявника з метою подальшої реєстрації своїх прав на означене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при цьому встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням наведеного, вимоги заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають до задоволення.

Outcome: approved