Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мацола А.В., звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 07.11.2022р. [PERSON] [INFO] мешканку [ADDRESS] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Піклувальником неповнолітнім дітям призначено [PERSON] [INFO] , мешканку [ADDRESS] . Як до позбавлення батьківських прав та і після позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона не переймається життям дітей, участі у вихованні не приймає та матеріальної чи фінансової підтримки дітям не надає. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. Діти є школярами та на придбання одягу, шкільної форми, спортивної форми, взуття, спортивного взуття, шкільних аксесуарів, оплату додаткових занять потрібні значні кошти. Окрім цього [PERSON] є дитиною інвалідом, який потребує спеціального лікування та харчування збагаченого вітамінами. Відповідач офіційної роботи не має, на життя заробляє підробітками, однак це не звільняє її від обов`язку матеріального утримання дітей до досягнення ними повноліття та є істотною обставиною, яка надає суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище зазначені обставини [PERSON] змушена звернутись до суду для вирішення питання щодо сплати аліментів. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не надіслав. Також, судом неодноразово повідомлялось відповідача про час, дату та місце судового засідання через оприлюднення оголошення про його виклик на сайті Хустського районного суду. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.08.2006 року та серії [NUMBER] відповідно (а.с.8-9). Рішенням Хустського районного суду від 07.11.2022р. [PERSON] [INFO] мешканку [ADDRESS] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Піклувальником неповнолітнім дітям призначено [PERSON] [INFO] , мешканку [ADDRESS] (а.с.11-14). Згідно довідки про склад сім`ї №3143 від 20.07.2023 року [PERSON] зареєстрована з внуком [PERSON] та внучкою [PERSON] , а також правнуками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.15). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов складеного депутатом Хустської міської ради Сочка О.А. від 21.07.2023 року житлова площа будинку в якій проживає [PERSON] є достатньою, житлово-побутові умови повністю задовільні для проживання неповнолітніх дітей (а.с.16). Також, в матеріалах справи міститься копія посвідчення [NUMBER] про надання державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю [PERSON] , опікуном якого є [PERSON] (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, утримувати неповнолітню дитину. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач просить стягнути конкретну тверду грошову суму. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Оскільки на теперішній час діти постійно проживають з [PERSON] та вона є їх опікуном , суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від матері дітей, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу), перебування на обліку лікарів відповідача сторонами не надані. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі у розмірі 3000грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Враховуючи те, що діти на сьогоднішній день знаходиться на утриманні [PERSON] , вона виступає їх опікуном, а відповідно і одержувачем аліментів на дитину позбавлену батьківського піклування, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved