Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.01.2024, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 29.09.2012 по 19.10.2020 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач надає періодичну та мінливу допомогу на утримання дітей, розмір якої не дає змоги повністю забезпечити потреби дітей. Отже, згоди щодо сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач фізично здоровий та працездатний, наразі проходить службу у лавах ЗСУ за контрактом, отримує стабільне грошове\~ забезпечення, а відтак має можливість сплачувати аліменти на дітей, тому просить задовольнити її позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 16.01.2024 на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, з додатками (а.с.38-51). У судовому засіданні позивачка позовні вимоги зменшила, звернувшись до суду з відповідною заявою (а.с.70), просить стягнути аліменти на дітей розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно. Представник позивача адвокат Скороход Є.О. підтримав позовні вимоги з урахування заяви про зменшення позовних вимог та просив позов задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, щодо стягнення з нього судових витрат також не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони по справі являються батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12,13). Малолітні діти сторін проживають разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про зареєстрованих у житловому приміщення осіб (а.с.14). Вказана обставина визнана сторонами та у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частці від доходу. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем до суду подано копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.46); копію свідоцтва про шлюб (а.с.45), копію свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; копію витягу з наказу №22 від 10.11.2023 про проходження військової служби (а.с.43), копію довідки про доходи від 26.12.2023, у відповідності до якої загальна сума доходів [PERSON] з 01.05.2023 по 31.10.2023 складає 294121,54 грн. (а.с.44). За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд враховує, що відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід, має на утриманні малолітню дитину, 2020 року народження. Крім того, суд бере до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому розмірі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У даному випадку відповідач не заявляв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не надав суду відповідних доказів. Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано ордер на надання правової допомоги адвокатом Скороходом Є.О., договір про надання правової допомоги №01-11/23 від 08.11.2023 з додатковою угодою №1 (а.с.19-24). Враховуючи складність справи, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved