Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

04.08.2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» (надалі - Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 1/00411 (далі - Кредитний договір), за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит у розмірі 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) доларів США 00 центів на придбання товарів тривалого користування терміном з 24 червня 2008 року до 24 червня 2010 року зі сплатою 17,0 (сімнадцять цілих нуль десятих) відсотків річних. Через невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1/00411 від 24 червня 2008 року утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ «Фінростбанк», яке є правонаступником ТОВ «Фінростбанк», було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 09 серпня 2010 року судовим наказом Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 2н-76/2010 наказано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» кредитну заборгованість відповідно до кредитного договору № 1/00411 від 24.06.2008 року у сумі 294 797 грн. 66 коп.; Стягнути з боржника на користь стягувача 850 гривень судових витрат, що були сплачені останнім при поданні заяви та 30 грн. - витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з Кредитного договору № 1/00411 від 24 червня 2008 року. 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» (далі - Банк, ПАТ «Фінростбанк») та [PERSON] (далі - Новий кредитор, Позивач) укладено договір № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до Позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором. За змістом пункту 2.2. Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. До Нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів. За змістом пункту 21 Додатку № 1 до Договору № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року (Копія - Додаток №7) до [PERSON] перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] Кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року. [PERSON] сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152 265,58 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату № 27021695 від 12.03.2019 року. [PERSON] є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі № 2н-76/2010 за заявою Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . 17 січня 2020 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4346/19 заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення та про заміну сторони правонаступника - задоволено; Замінено стягувача в рамках судового рішення у вигляді судового наказу № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" про видачу судового наказу, на його правонаступника [PERSON] . Вирішено видати дублікат судового наказу № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до [PERSON] стягнення заборгованості в розмірі 295578 грн. 93 коп. за кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року та судових витрат в розмірі 880 грн. Поновлено [PERSON] строк пред`явлення для виконання виконавчого документу по цивільній справі № 2-н-76/2010 року за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року. У зв`язку з невиконанням судового наказу Овідіопольського районного суду Одеської області № 2н-76/2010 від 09.08.2010 року, стягувач - [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання вищевказаного судового наказу. 23.04.2020 року постановою Овідіопольського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 2-н-76/2010, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1/00411 від 24.06.2008 року у розмірі 294 797 (двісті дев`яносто чотири тисячі сімсот дев`яносто сім) гривень 66 копійок та судових витрат у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок. 19.07.2023 року Овідіопольським РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-н-76/2010, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області стягувачу, в якій зазначено, що у примусовому порядку з [PERSON] було стягнуто та перераховано стягувачу 23 302,90 грн., а залишок нестягнутої суми складає 272 374 (двісті сімдесят дві тисячі триста сімдесят чотири) гривень 76 копійок. В добровільному порядку судовий наказ № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області не виконувався, жодних платежів на адресу Стягувача не надходило. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.08.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін. Відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши надані Позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» (надалі - Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 1/00411 (далі - Кредитний договір), за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит у розмірі 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) доларів США 00 центів на придбання товарів тривалого користування терміном з 24 червня 2008 року до 24 червня 2010 року зі сплатою 17,0 (сімнадцять цілих нуль десятих) відсотків річних. Через невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1/00411 від 24 червня 2008 року утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ «Фінростбанк», яке є правонаступником ТОВ «Фінростбанк», було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 09 серпня 2010 року судовим наказом Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 2н-76/2010 наказано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» кредитну заборгованість відповідно до кредитного договору № 1/00411 від 24.06.2008 року у сумі 294 797 грн. 66 коп.; Стягнути з боржника на користь стягувача 850 гривень судових витрат, що були сплачені останнім при поданні заяви та 30 грн. - витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з Кредитного договору № 1/00411 від 24 червня 2008 року. 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» (далі - Банк, ПАТ «Фінростбанк») та [PERSON] (далі - Новий кредитор, Позивач) укладено договір № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до Позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором. За змістом пункту 2.2. Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. До Нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів. За змістом пункту 21 Додатку № 1 до Договору № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року (Копія - Додаток №7) до [PERSON] перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] Кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року. [PERSON] сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152 265,58 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату № 27021695 від 12.03.2019 року. [PERSON] є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі № 2н-76/2010 за заявою Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . 17 січня 2020 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4346/19 заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення та про заміну сторони правонаступника - задоволено; Замінено стягувача в рамках судового рішення у вигляді судового наказу № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" про видачу судового наказу, на його правонаступника [PERSON] . Вирішено видати дублікат судового наказу № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до [PERSON] стягнення заборгованості в розмірі 295578 грн. 93 коп. за кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року та судових витрат в розмірі 880 грн. Поновлено [PERSON] строк пред`явлення для виконання виконавчого документу по цивільній справі № 2-н-76/2010 року за заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року. У зв`язку з невиконанням судового наказу Овідіопольського районного суду Одеської області № 2н-76/2010 від 09.08.2010 року, стягувач - [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання вищевказаного судового наказу. 23.04.2020 року постановою Овідіопольського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 2-н-76/2010, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1/00411 від 24.06.2008 року у розмірі 294 797 (двісті дев`яносто чотири тисячі сімсот дев`яносто сім) гривень 66 копійок та судових витрат у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок. 19.07.2023 року Овідіопольським РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-н-76/2010, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області стягувачу, в якій зазначено, що у примусовому порядку з [PERSON] було стягнуто та перераховано стягувачу 23 302,90 грн., а залишок нестягнутої суми складає 272 374 (двісті сімдесят дві тисячі триста сімдесят чотири) гривень 76 копійок. В добровільному порядку судовий наказ № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області не виконувався, жодних платежів на адресу Стягувача не надходило. Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В статті 509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Заборгованість Відповідача перед Позивачем, що була встановлена Кредитним договором № 1/00411 від 24.06.2008 року та підтверджена судовим наказом № 2-н-76/2010 від 09.08.2010 року, виданим Овідіопольським районним судом Одеської області є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу Україн и боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З моменту набрання судовим наказом законної сили по цей час Відповідач безпідставно користується коштами у розмірі 294 797,66 грн. (з моменту примусового стягнення за виконавчим листом - у розмірі 272 374,76 грн.), що належали до сплати ПАТ «Фінростбанк», а після укладення договору про відступлення права вимоги - Позивачу. У [PERSON] , як у правонаступника ПАТ «Фінростбанк», виникло право вимагати від Відповідача сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Сторона Позивача здійснює розрахунок заборгованості за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року. Наданий Позивачем розрахунок заборгованості Відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Виходячи з положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1,2 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, жодних доказів, які б спростовували зазначені обставини Відповідачем не надано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з Відповідача на користь Позивача належить стягнути судовий збір з комісією у розмірі 1095,07 грн.

Outcome: approved