Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Виконавчий комітет Покровської міської ради та Орган опіки і піклування Нікопольської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 червня 2015 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений відповідний актовий запис № 108. 29 травня 2015 року, ще до реєстрації шлюбу, у них народився син [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений відповідний актовий запис № 169. Шлюб між ним на даний час не розірвано, проте, питання вирішується в судовому порядку та також направлена заява до суду про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області і від 21 травня 2015 року, він відбував покарання, а весь час їхнім сином опікувалась рідна сестра позивача [PERSON] , оскільки мати дитини самоусунулась від виховання та утримання дитини, і, взагалі, з 2018 року її місце знаходження невідоме, скоріше за все, вона переховується від боргів (кредитів). Він неодноразово звертався до поліції із заявами, але встановити її місцезнаходження неможливо. Зазначає, що після відбуття покарання працевлаштувався, утримує та виховує сина. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на його утриманні та утриманні його сестри [PERSON] . Відповідачка не бере жодної участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не бере ніякої участі в його розвитку та вихованні, постійного місця роботи не має. Зважаючи на ту обставину, що відповідачка ухиляється від виховання свого сина [PERSON] , не бере жодної участі у його вихованні та утриманні, вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Враховуючи вищевикладені обставини, змушений звернутись до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.135). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.126). Представники третіх осіб - в судове засідання не прибули, від них також до суду надійшли заяви, в яких вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.119-120, 122). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, 26 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 108, складений 26 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.15). У відповідності до актового запису № 169, складеного 26 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] народився [PERSON] (а.с.14). У відповідності до вищевказаного актового запису про народження, батьками неповнолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до довідки, актів та характеристик, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком - позивачем по справі, який ним опікується та забезпечує усім необхідним, відповідачка, як мати дитини, самоусунулась від його виховання та участі в його житті не приймає. Як вбачається з матеріалів справи, Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі ухвали від 03 липня 2023 року було зобов`язано Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] (яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.111-113). Проте, 04 вересня 2023 року на адресу суду від начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської надійшов акт, згідно якого було повідомлено, що висновок про доцільність або (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , надати не можливо, оскільки остання, будучи зареєстрованою в житловому будинку [ADDRESS] , за адресою своєї реєстрації не проживає з 2013 року, будинок знаходиться в зруйнованому стані, прибудинкова територія занедбана, будинок для проживання не придатний (а.с.122). Тобто, вищевказані обставини свідчать про той факт, що відповідачка по справі разом з сином не проживає та життям дитини не цікавиться. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, із [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 918 грн. 00 коп.(а.с.6). На підставі викладеного,

Outcome: approved