Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивований тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі проживають окремо та не перебувають у шлюбних відносинах. Мати дітей [PERSON] разом синами зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , а батько [PERSON] мешкає по [ADDRESS] . Діти перебувають на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття на облік дітей стало неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків по догляду, лікуванню малолітніх дітей, залишення синів під наглядом осіб сумнівної поведінки або взагалі залишення їх без нагляду дорослих. Під час перебування дітей на обліку, працівниками служби у справах дітей та міського центру соціальних служб проводилися з матір`ю відповідні профілактичні заходи, внаслідок чого влітку 2023 року спостерігалось певне покращення у ставленні [PERSON] до виконання батьківських обов`язків, що стало підставою для зняття дітей з обліку. Однак 08 серпня 2023 року сусіди відповідачки звернулися до Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області з повідомленням про неналежне виконання матір`ю своїх обов`язків та залишення на тривалий час дітей у квартирі одних, без нагляду дорослих. Працівники поліції по приїзду разом із працівниками ДСНС відчинили кімнату та доставили дітей до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» в якому діти перебувають по теперішній час. Мати декілька раз відвідувала дітей, однак не виявила бажання повернути їх собі на виховання, а тому діти були вдруге поставленні на облік Служби у справах дітей Вінницької міської ради. За повідомленням сусідів, [PERSON] проводить час разом з дітьми у компанії осіб асоціальної поведінки, які перебувають у нетверезому стані та залишаються на ночівлю. Батько [PERSON] тривалий час проживає окремо від дітей, не цікавить їх життям, здоров`ям та розвитком, не приймає участі у вихованні. [PERSON] був повідомлений про причини вилучення синів та викладенні вище обставини, однак байдуже поставився до складних життєвих обставин, не виявив зацікавленості у вирішенні питання подальшого влаштування дітей та не виявив бажання взяти синів на виховання. Натомість малолітні діти відповідно до інформації ЦПМСД №1 мають ряд захворювань, перебувають на диспансерному обліку, внаслідок чого потребують значної уваги та турботи з боку батьків. За викладених обставин позивач просить відібрати дітей [PERSON] та [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати дітей на опікування органам опіки та піклування, стягнути з кожного відповідача аліменти на користь та на утримання дітей у розмірі по 1/3 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня їх повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, які відкриття у банківській установі (а.с.1-5). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження(а.с.44). Відповідачі відзиви на позов не надали. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду(а.с.). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. При цьому акцентувала увагу, що діти з урахуванням стану здоров`я потребують особливої уваги та догляду, які не забезпечуються батьками, а тому саме з урахуванням інтересів дітей просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення з нього аліментів. При цьому звертав увагу, що в силу роз`їзного характеру роботи не може займатися дітьми. Натомість наголошував, що відповідачка [PERSON] не забезпечує належний догляд за дітьми, діти в чотири роки не розмовляють, дитячий садочок не відвідують, ходять в підгузках, відповідачка залишає їх без нагляду. В судовому засіданні [PERSON] суду повідомила, що 05 січня 2024 року вона була разом з дітьми на прийомі у лікаря-невропатолога. Інших пояснень суду не надала, своєї позиції до поданого позову не висловила, на запитання суду та інших учасників справи не відповідала. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , працівник Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради, показала, що вона здійснює соціальний супровід сім`ї [PERSON] та періодично відвідує їх. За час спілкування з [PERSON] може охарактеризувати останню як мовчазну, замкнуту людину з якою важко підтримувати діалог. Зовнішній вигляд [PERSON] - охайний, під час відвідування діти були присутні біля матері, їсти було наготовлено, помешкання за цей час приведено в задовільний стан. Деколи, під час відвідування були помічені сторонні особи чоловічої статті. Наявні проблеми з медичним обстеженням дітей, зважаючи на те, що [PERSON] на перших етапах спілкування не визнавала, що діти хворі та потребують лікування. Свідок вказує, що неодноразово звертала увагу [PERSON] на здоров`я та виховання дітей та просила більше приділяти їм уваги. Після повернення дітей з лікарні діти були на прийомі лише в лікаря-невролога, вони відстають у розвитку, не розмовляють, в чотири роки носять підгузки. Діти садок не відвідують, [PERSON] часто їх залишає з сторонніми особами, відповідачка не працює, деколи ходить на підробіток. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , інспектор Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, показала, що 08 серпня 2023 року надійшло звернення на «102» з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно її малолітніх дітей. По приїзду на місце виклику, діти були закриті в кімнаті та плакали, двері відкрили за участі працівників служби ДСНС. Увійшовши до кімнати, діти були брудні, лежали в різних краватках, були напівоголені, злякані та вся кімната була у фекаліях. В телефонному режимі намагались зв`язатись із матір`ю, однак слухавки тривалий час ніхто не брав. Зі [PERSON] спілкувався інший працівник поліції і, зі слів останньої, відповідачка з огляду на її стан не зразу збагнула, що відбувається. Щодо [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, а діти доставлені до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , спеціаліст Служби у справах дітей Вінницької міської ради, показала, що діти перебувають на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставою їх для взяття на облік стало неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків по догляду, лікуванню малолітніх дітей, залишення синів під наглядом осіб сумнівної поведінки або взагалі залишення їх без нагляду дорослих. Під час перебування дітей на обліку, працівниками служби у справах дітей та міського центру соціальних служб проводилися з матір`ю відповідні профілактичні заходи, внаслідок чого влітку 2023 року спостерігалось певне покращення у ставленні [PERSON] до виконання батьківських обов`язків, що стало підставою для зняття дітей з обліку служби у справах дітей. Після події 08 серпня 2023 року діти вдруге були поставлені на облік. Ні батько, ні мати не цікавляться вихованням та здоров`ям дітей. В телефонному режимі батько дітей повідомив, що він працює, а тому не має часу займатися дітьми. Станом на даний час діти потребують лікування, їх стан здоров`я не покращився, вони ще досі носять підгузки, тобто не справляють природну потребу належним чином, не реагують на звернення, не розмовляють. Натомість, мати не приділяє значної уваги вихованню дітей та не забезпечує їм належний медичний догляд та обстеження. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що він перебуває у родинних відносинах з [PERSON] , остання є його рідною тіткою, вони проживають в одній квартирі. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, створює нестерпні умови життя як для своїх дітей, так і для його сім`ї, за дітьми належний догляд не здійснює, залишає їх самих без нагляду дорослих, вживає алкоголь з 2014 року. Гуляє з дітьми на вулиці дуже рідко, приблизно 1-2 рази на місяць, інший весь час проводить вдома, не працює. [PERSON] запрошує в гості та на ночівлю сумнівних осіб з антигромадською поведінкою, які в присутності дітей вживають алкогольні напої. З даного приводу, неодноразово викликались працівники поліції, а також є судові рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Крім того, був випадок коли остання повідомила, що пішла виносити памперси і її було знайдено лише через два дні в нетверезому стані в іншому населеному пункті. Свідок запевняє, що діти мають затримку розвитку, оскільки не розмовляють, ще ходять в памперсах. Щодо обставин, які мали місце 08 серпня 2023 року, повідомив, що відповідачка залишила дітей самих зачинених в кімнаті десь на 3-4 години, діти кричали, з кімнати доносився неприємний запах у зв`язку з чим було викликано працівників поліції та служби ДСНС, які відчинили двері. В кімнаті було все розкидано, діти були брудні, кімната була у фекаліях. Дітей помила сусідка та вони були доставлені до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 08 січня 2020 року (а.с.8-9). [PERSON] та [PERSON] не перебувають в шлюбі, проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 13 жовтня 2023 року № 70209(а.с.40). [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №290368 з Єдиного державного демографічного реєстру від 25 жовтня 2023 року (а.с. 43). Дітей двічі брали на облік Служби у справах дітей Вінницької міської ради як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік дітей стало ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, неналежне виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків щодо дітей, що підтверджується наказами Служби у справах дітей Вінницької міської ради №132, № 133 від 25 травня 2022 року та №288, № 289 від 21 вересня 2023 року (а.с.11-14). При первинному обліку проводилася оцінка потреб сім`ї та з акту оцінки від 27 травня 2022 року слідує, що «зі слів матері шкідливі звички відсутні, однак зі слів рідні та сусідів до матері майже щодня приходять друзі та розпивають алкоголь, залишаються на ночівлю, проте її в стані алкогольного сп`яніння не помічали та, зі слів родичів, мати залишає дітей самих у кімнаті або вдома поки проводить час з друзями, які вживають алкоголь». За висновком оцінки потреб сім`ї від 27 травня 2022 року стан задоволення потреб дітей є пограничний, мати здатна забезпечувати потреби дітей, вплив факторів сім`ї та середовища є нейтральним, тривалість існування потреби понад 1 рік, сім`я потребує соціального супроводу ( а.с.25-26). При наступному обліку, за повідомленням Вінницького міського центру соціальних служб, здійснити оцінку потреб сім`ї не було можливості, оскільки в подальшому телефон матері знаходився поза зоною досяжності, а під час неодноразових відвідувань помешкання двері ніхто не відчиняв Зі [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо обов`язків батьків по вихованню та розвитку дітей, прав батьків щодо виховання дітей, прав батьків на захист дітей, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, підстави позбавлення батьківських прав, а також проінформовано стосовно адміністративної, кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (акти профілактичної бесіди від 08 лютого 2022 року, від 19 серпня 2023 року, а.с.27-28). Профілактична бесіда також проводилася із [PERSON] . Також неодноразово проводилось обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, під час якого було установлено, що сім`я проживає у 3-х кімнатній квартирі з усіма зручностями, віддалена кімната використовується як кладова, в одній кімнаті проживає родина [PERSON] , в іншій - [PERSON] з дітьми. Ванна кімната та туалет розділенні, кухня спільна для користування двох сімей. Наявний конфлікт між сім`ями, які проживають в одній квартирі. [PERSON] повідомила, що [PERSON] вживає спиртні напої, запрошує в гості та на ночівлю сумнівних осіб з антигромадською поведінкою, чим створює загрозу для життя та здоров`я своїх дітей та усіх мешканців квартири. Однак, остання вказані обставини заперечує, обґрунтовуючи, що до неї приходить сусід, який допомагає із дрібним побутовим ремонтом та деколи приїжджає подруга. За результатом обстежень [PERSON] роз`яснено вимоги ст. 141, 150,151,152, 155, 157, 161, 164, 165, 180, 257 СК України та попереджено про відповідальність у разі невиконання батьківських обов`язків щодо дітей (акти обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 27 травня 2022 року, від 06 червня 2023 року та від 17 травня 2023 року, а.с.29-31). За повідомленнями КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниці» від 31 травня 2022 року № 419/01-15, від 30 серпня 2023 року № 1049/01-15 та від 14 грудня 2023 року № 1528/01-15: дитина [PERSON] інвалідності не має, перебуває на «ДО», з приводу: легкий нижній спастичний парапарез, затримка психомовного розвитку, атактичний синдром, резидуально-органічного ґенезу; дитина [PERSON] інвалідності не має, перебуває на «ДО», з приводу: легкий нижній спастичний парапарез, малі серцеві аномалії: ВОО, затримка психомовного розвитку, атактичний синдром, резидуально-органічного генезу. Матері було надано 04 квітня 2022 року та 17 травня 2022 року направлення на консультацію до вузьких спеціалістів (невролога, ортопеда-травматолога, отоларинголог, офтальмолог) та на дообстеження (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, флюорографія ОГК, консультація гінеколога), однак обстеження не пройдено. Крім того, зазначено, що мати [PERSON] батьківські обов`язки здійснює частково. Контроль за станом здоров`я дітей, медичні огляди дітей проводяться лише за наполяганням сімейного лікаря, при запрошенні на щеплення мама з дітьми не завжди з`являлась. Через недостатній нагляд з боку матері у дітей спостерігається затримка фізичного та мовного розвитку. Харчування дітей задовільне, санітарно-гігієнічні умови проживання теж задовільні. З 08 серпня 2023 року по теперішній час (30 серпня 2023 року) діти перебувають на лікуванні у КНП ВМКЛ «Центр матері та дитини», які були доставлені в стаціонар бригадою ШМД, вилучені з дому поліцією зі співробітниками соціальної служби через недогляд. Станом на 30 серпня 2023 року мати на зв`язок не виходить. Відповідно до виписки, діти потребують проведення реабілітаційної терапії на базі « Промінь » або ВОМЦ реабілітації дітей ВОР. Було дано направлення до лікаря-невролога дитячого та на реабілітаційне лікування неврологічного профілю. Сімейний лікар [PERSON] неодноразово телефонувала матері, однак зв`язок із останню відсутній. 24 листопада 2023 року, 30 листопада 2023 року та 13 грудня 2023 року при відвідуванні сімейним лікарем за місцем проживання, двері у квартирі не відчинили, хоча було чутно присутність людей. КНП «Вінницька міська лікарня «Центр матері та дитини» в своєму зверненні від 09 серпня 2023 року № 877 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради повідомляє, що 08 серпня 2023 року на приймальне відділення закладу швидкою допомогою та працівниками поліції були доставлені діти: [PERSON] та [PERSON] , на момент поступлення діти мають затримку мовного розладу, неохайний вигляд та просить звернути увагу на дану сім`ю та вирішити питання про подальше перебування дітей (а.с.18). З листа Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 23 серпня 2023 року № 1352/201/23 слідує, що 08 серпня 2023 року до Відділу поліції №1 надійшло звернення з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду даних матеріалів було здійснено перевірку місця проживання дітей та встановлено, що діти залишені без нагляду на невизначний термін часу, тому у зв`язку з відсутністю будь-якого іншого опікуна, малолітніх дітей було вилучено та в подальшому поміщено до КНП ВМКЛ «Центру матері та дитини» з метою захисту їх прав. Із учасниками даної події було проведено профілактичну бесіду виховного характеру з метою недопущення подібних випадків у майбутньому та наголошено про відповідальність за вчинення будь-яких протиправних дій, також відносно матері [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.15). Як слідує з даних ЄДРСР, які є в загальному доступі, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року (справа №127/ 26793/ 23) [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. З повідомлення Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради від 05 вересня 2023 року № 01-07/979 слідує, що в телефонному режимі з громадянкою [PERSON] було проведено бесіду про необхідність систематичного відвідувати дітей у ВМКЛ «Центр матері та дитини», де вони перебувають та забезпечувати їх речами першої необхідності та інше ( а.с.20). Питання про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав було предметом розгляду Органу опіки та піклування Вінницької міської ради та за його висновком від 28 вересня 2023 року №01/00/011/58694 відібрання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав є доцільним з огляду на те, що останні неналежно виконують свої батьківські обов`язки, неодноразово залишали малолітніх дітей без нагляду дорослих, що створює загрозу для їх життя, здоров`я та розвитку (а.с.6-7). Як слідує з матеріалів справи з приводу поведінки [PERSON] до міського голови та в Службу в справах дітей Вінницької міської ради зверталися [PERSON] та [PERSON] , зазначаючи, що [PERSON] вживає алкогольні напої та запрошує в гості та на ночівлю сумнівних осіб з антигромадською поведінкою, чим створює загрозу для життя та здоров`я своїх дітей та усіх мешканців квартири, не здійснює належного догляду та виховання дітей, веде аморальний спосіб життя, залишає дітей самих вдома, чим наражає їх на небезпеку (а.с.19). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Відповідно до вимог законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 143 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані забрати дитину із пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. З огляду на викладене слід зазначити, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. З досліджених судом доказів слідує, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Об`єктивних обставин, які б перешкоджали батькам виконувати своїх обв`язки, судом не встановлено. Суд звертає увагу, що діти мають захворювання та потребують особливої уваги, догляду та лікування. Наразі мати, з якою проживають діти, не забезпечує необхідного медичного догляду, обстеження, лікування дітей, безвідповідально ставиться до свого обов`язку, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не піклується про їх розвиток, що зокрема слідує з даних медичного закладу. Не виявляє зацікавленості і батько дітей. Діти перебувають на обліку як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Мати не дотримується рекомендацій працівників, які здійснювали соціальний супровід сім`ї, зокрема щодо медичного обстеження та лікування дітей, відвідування дитячого садочку, належного догляду. Усі дії по відношенню до дітей є нерегулярними та мінливими. Мати залишає дітей без нагляду, наразі 08 серпня 2023 року діти були на тривалий час залишенні без нагляду та в результаті їх було вилучено і доставлено до медичного закладу. Мати відвідувала декілька раз дітей у лікарні, але не виявила бажання їх повернути на виховання. Байдуже поставився до таких обставин і батько дітей. Наразі після повернення дітей з лікарні мати з дітьми лише 31 жовтня 2023 року відвідала сімейного лікаря. Даних про проходження дітьми реабілітаційної терапії, яку вони потребують, матеріали справи не містять. Як слідує з даних медичного закладу, сімейний лікар надалі не зміг зустрітися з дітьми та матір`ю, так як з останньою телефонний зв`язок відсутній, а при відвідуванні за місцем проживання двері не відчиняли, хоча було чутно присутність людей. Суд зважає на пояснення [PERSON] , що вона з дітьми 05 січня 2024 року відвідала дитячого невролога, однак відмічає, що таке відвідування відбулося після повернення дітей з лікарні і то лише через 2,5 місяці. При цьому, що діти мають затримку психомовного розвитку та у віці 4 роки не розмовляють, користуються підзугками. Суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] щодо зловживання [PERSON] алкогольними напоями, зважаючи на їх неприязні відносини. Однак зважає на дані, викладені в акті оцінки потреб сім`ї, що [PERSON] проводить час разом з дітьми у компаніях осіб асоціальної поведінки, такі особи лишаються на ночівлю, чим створюється небезпека для життя та здоров`я дітей. Жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, матеріали справи не містять. Всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як винну поведінку батьків та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, а тому виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дітей з метою охорони їх фізичного і психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку суд дійшов висновку про наявність підстав для відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, оскільки така міра на даний час відповідає найкращим інтересам дітей і є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення їх інтересів та максимально можливою мірою їх розвитку. Необхідно зауважити, що батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і батьки не позбавлені права звернутися до суду з вимогою про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Дітям: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 4 роки. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідачі здорові, працездатні особи та мають можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідачі відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у них на утриманні знаходяться інші особи, неможливості утримувати дітей, суду не надали. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) кожного із відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Оскільки суд ухвалив про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, а діти наразі мешкають з матір`ю, тому аліменти підлягають стягненню, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття, а не з моменту звернення з позовом до суду. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на пред`явлення вимог як немайнового, так і майнового характеру щодо кожного із відповідачів суд вважає за необхідне стягнути з останніх на користь держави по 2147,20 грн судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial