Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Ярмуш В.В., звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У своїх вимогах посилається на те, що 13 січня 2022 року позивач придбала у відповідача житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельні ділянки, одна з яких площею 0,0410 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а друга площею 0,122 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0037 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Позивач сплатила відповідачу 400000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єктів нерухомості, про що вони склали відповідну розписку. При цьому відповідач передала їй ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нерухоме майно і позивач почала обробляти та утримувати земельні ділянки, проживати у вказаному будинку, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги, де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку та земельних ділянок, вони домовились оформити договір купівлі- продажу нотаріально. Але власник нерухомого майна [PERSON] з початком військової агресії російської федерації проти України, виїхала на проживання за кордон і наміру повертатись за місцем реєстрації не має. Внаслідок цього позивач не має змоги оформити нотаріально договір купівлі-продажу придбаного нею майна. З посиланням на те, що сторони виконали усі умови договору, однак з об`єктивних причин вони втратили можливість нотаріально посвідчити правочин, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 13.01.2022 року, укладений між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на спірне майно. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала повністю,просила суд справу слухати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] була власником житлового будинку загальною житловою площею 81,7 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельних ділянок, одна з яких площею 0,0410 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а друга площею 0,122 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0037 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] що підтверджується, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо вищевказаних земельних ділянок та житлового будинку. Згідно розписки від 13.01.2022 року, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень за угодою про продаж житлового будинку житловою загальною площею 81,7 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельних ділянок, одна з яких площею 0,0410 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а друга площею 0,122 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0037 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , що є повною ціною зазначеного нерухомого майна згідно угоди та зобов`язалася оформити договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] у нотаріальному порядку. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України ( в чинній редакції), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із наданих суду доказів вбачається, що на момент укладення угоди про купівлю-продаж належних [PERSON] житлового будинку та земельних ділянок, між сторонами було досягнуто домовленості ціни, за яку продається будинок та земельні ділянки, було здійснено передачу грошових коштів у розмірі обумовленої ціни, після досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач почала фактично проживати у спірному будинку і користуватися земельних ділянок, тобто, відбулося повне виконання договору, але можливість нотаріального посвідчення вказаної угоди, про яку домовилися сторони, була втрачена у зв`язку з виїздом відповідача за кордон. [PERSON] з 13.01.2022 року володіє та користується житловим будинком загальною житловою площею 81,7 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельних ділянок, одна з яких площею 0,0410 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а друга площею 0,122 га, кадастровий номер 4824810100:04:082:0037 для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за тією ж адресою. Отже, за вказаним договором, позивач набула право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що при укладенні угоди сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне фактичне виконання договору, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням.

Outcome: approved