Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином [PERSON] . Його батьки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 28 січня 2003 року. Зазначає, що від шлюбу у батьків, окрім нього є ще донька, його рідна сестра [PERSON] . Вказує, що його батько, не дивлячись на факт розлучення батьків, періодично підтримував зв`язок з ним та його сестрою, однак у 2011 році він раптово зник, а мобільний телефон, яким він користувався, також вимкнений з 2011 року, і з тих пір ніяких відомостей про батька немає, на зв`язок жодного разу не виходив та не вчиняв спроб зв`язатись з рідними. Посилається на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2002 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання дітей: його та [PERSON] , та станом на 01 березня 2018 року його заборгованість по аліментам становить 136\~217,87 грн., і з червня 2009 року жодних коштів від його батька на виконання рішення суду про сплату аліментів не надходило. У квітні 2010 року державний виконавець Індустріального ВДВС ДМУЮ звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника [PERSON] у виконавчому провадженні, яке було задоволено ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2010 року. Державним виконавцем неодноразово здійснено виходи за адресою вказаною у виконавчому документі і за місцем реєстрації боржника, але встановлено, що боржник там не мешкає. Згідно відомостей ГУ ДФС у Дніпропетровській області [PERSON] серед фізичних осіб, які перебувають на податковому обліку, не ідентифіковано та податкова звітність за останні чотири роки відсутня, а згідно відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області [PERSON] не перебуває на обліку як отримувач пенсійних виплат. З метою розшуку батька у 2019 та 2023 році були подані оголошення в газету про його розшук, однак ніхто не відгукнувся. 22 січня 2020 року його мати [PERSON] звернулась до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про те, що з 2011 року вона втратила зв`язок з колишнім чоловіком [PERSON] та на теперішній час його місцезнаходження невідоме. Посилається на те, що ним здійснено усі можливі та доступні засоби розшуку батька, однак безрезультатно, а оголошення батька безвісно відсутнім необхідно йому для оформлення у подальшому спадщини, а належне батьку майно ніким не доглядається, що призводить до його руйнування, у зв`язку з чим, просив суд оголосити [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. 26 червня 2023 року ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська залучено до участі у справу в якості заінтересованої особи - [PERSON] , а також витребувано відомості щодо [PERSON] у: Індустріального відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); ДМС України; Державної податкової служби України; Державної прикордонної служби України; Пенсійного фонду України; Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України; ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області; ГУНП в Дніпропетровській області. Представник заявника надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, в яких просили провести розгляд вищевказаної справи без їх участі та не заперечували проти задоволення заяви. Представник Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просила провести розгляд справи без присутності їх представника та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, пояснення свідків, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими 22 листопада 2000 року відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська та 24 червня 2005 року повторно виданим відділом РАГС Феодосійського міського управління юстиції АРК Крим, Україна (а. с. 7-8). Матеріалами справи підтверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 28 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено запис №32 (а. с. 9). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-480 від 15 березня 2002 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, заборгованість по аліментних платежах станом на 01 березня 2018 року становить 136\~217,87 грн. (а. с. 10). Також судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2010 року у справі №6-63/10 оголошено розшук боржника у виконавчому провадженні про стягнення аліментів [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Зі змісту листа Міністерства юстиції України на звернення [PERSON] від 11 червня 2018 року судом встановлено, що державним виконавцем неодноразово здійснено виходи за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: [ADDRESS] , де встановлено, що боржник за вказаною адресою не мешкає. Також державним виконавцем неодноразово здійснено виходи за місцем реєстрації боржника, а саме: [ADDRESS] , де встановлено, що за вказаною адресою знаходиться земельна ділянка з фундаментом, а боржник відсутній, про що складено відповідний акт (а. с. 14). Крім того, з довідки №116 від 03 травня 2019 року, виданої головою квартального комітету №2 [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] за останні три роки не проживав за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). В матеріалах справи також наявні об`яви з газети про розшук [PERSON] (а. с. 16-17). Більш того, з витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження №12020040660000121, зареєстрованого 22 січня 2020 року за ч. 1 ст. 115 КК України, встановлено, що заявником [PERSON] 21 січня 2020 року було подано заяву про те, що з 2011 року вона втратила зв`язок з колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , та на теперішній час його місцезнаходження невідоме (а. с. 18). У відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-30421/18/23-Вих від 29 червня 2023 року зазначено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] , [INFO] , в період з 08 листопада 2017 року по 29 червня 2023 року в базі даних не виявлено (а. с. 64). Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.1-6392/6-23 від 04 липня 2023 року, за наявними у ДМС даними, інформацію про оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , [INFO] , не встановлено (а. с. 65). Також з відповіді Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1143/31.25-31 від 29 червня 2023 року встановлено, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть, складений на громадянина [PERSON] , [INFO] (а. с. 69). Крім того, з відповіді Пенсійного Фонду України №2800-050203-7/37158 від 04 липня 2023 року встановлено, що до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо [PERSON] за період з 01 січня 2011 року по теперішній час не надходили, а за даними інформаційних систем ПФУ станом на липень 2023 року, [PERSON] , як одержувач пенсії та інших соціальних виплат, на обліку не перебуває (а. с. 91). У відповіді ГУНП в Дніпропетровській області №26/5605 від 07 липня 2023 року зазначено, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» на території України станом на 07 липня 2023 року відсутня інформація про притягнення до кримінальної відповідальності і засудження [PERSON] , [INFO] , а також станом на 05 липня 2023 року відсутні відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності згідно КУпАП на території України (а. с. 93). Також ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області разом з відповіддю №43.2/7244 від 02 жовтня 2023 року, в якій зазначено, що в ході проведених оперативно-розшукових заходів місцеперебування [PERSON] не встановлено, надано витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №12020040660000121, зареєстрованого 22 січня 2020 року за ч. 1 ст. 115 КК України (а. с. 109-110). Крім того, Державною податковою службою України надано відповідь №17240/5/99-00-12-04-01-05 від 22 грудня 2023 року, в якій повідомлено, що станом на 21 грудня 2023 року відсутня інформація про доходи [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за період з І кварталу 2011 року по ІІІ квартал 2023 року у Державному реєстрі. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали пояснення, в яких [PERSON] зазначила, що останній раз бачила колишнього чоловіка її сестри - [PERSON] у 2000 році, а [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, у 2005 році вона з ним судилась щодо поділу майна, а у 2008 році подала заяву про його розшук, а також вказала, що у 2010 році останній раз мала з ним зв`язок, а їх діти останній раз у 2011 році декілька разів спілкувались з [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Вимогами ст. 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Крім того, Верховний Суд у постановах від 22 листопада 2018 року у справі №225/882/17 та від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зазначив, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15). Зі змісту заяви судом встановлено, що потреба для заявника у визнанні його батька [PERSON] безвісно відсутнім необхідно йому у подальшому для оформлення спадщини, та зазначає, що належне батьку майно ніким не доглядається, що призводить до його руйнування. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійного проживання і реєстрації близько 12 років підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному і ніким не спростовуються, про місце перебування [PERSON] не відомо, а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Частиною 7 статті 294\~ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved