Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

10.11.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] в смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області померла мати позивачки - [PERSON] . Спадкодавцю за життя на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5323255700:30:001:0478. Іншим співвласником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу постановою № 312/02-31 від 04.07.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, бо частка у спірному майні невизначена. Позивачка просить суд визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5323255700:30:001:0478, становила 1/2 частини. Також просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5323255700:30:001:0478. Ухвалою судді від 13 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник адвокат Сидоренко Ю. В. не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 63). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання 08.12.2023 та 09.01.2024 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 54, 55, 60-62). 09 січня 2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець мати позивачки [PERSON] померла [INFO] в смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області (а.с. 5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5323255700:30:001:0478 (а.с. 13, 14). Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину (а.с.15). Звернувшись до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що спадкове майно перебуває у спільній сумісній власності (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Верховний Суд дійшов правового висновку, викладеного в постанові від 16 вересня 2021 року у справі справа № 464/1663/18 (провадження № 61 -9410 св 19): «Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суд за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншої особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно з померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності». Аналогічний висновок викладений і в Постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року по справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права па спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Згідно витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 129207 гривень 95 копійок і відповідно ціна позову становитиме 1/2 частку від грошової оцінки - 64603,98 гривень (а.с.17). За таких обставин позов [PERSON] є належно обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved