Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кметик Я.С., звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ спільного часткового майна, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй належить на праві власності частина житлового будинку з надвірними побудовами по [ADDRESS] , яка складається з: тамбура 4,8 кв.м., коридору 8,1 кв.м., двох житлових кімнат площами 14,2 кв.м. та 27,4 кв.м., ванни 6,0 кв.м., кладової 3,6 кв.м., кухні 13,9 кв.м., хліву літ. «Б», літньої кухні літ. «В», гаражу літ. «Г». Також, інша частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] та складається згідно літери «А» плану з двох житлових кімнат площами 14,3 кв.м. та 26,0 кв.м., коридор 8,2 кв.м., тамбур 4,6 кв.м., кухня 12,6 кв.м., кладова 5,7 кв.м., ванна 3,8 кв.м. На даний час позивач не має змоги виготовити документи на право власності на земельну ділянку для обслуговування окремої частини житлового будинку та інших приміщень, якими вона фактично користується, та які перебувають у її частковій власності, що в плані під літерами «А», а тому просить суд: виділити в окреме будинковолодіння належні їй приміщення за адресою: [ADDRESS] , під літерою «А» плану, а саме: дві житлові кімнати площами 14,2 кв.м. та 27,4 кв.м., тамбур 4,8 кв.м., коридор 8,1 кв.м., ванну 6,0 кв.м., кладову 3,6 кв.м., кухню 13,9 кв.м., згідно технічного паспорта від 26.01.2006, а також хлів, літню кухню та гараж, визнати за нею право власності на вищезазначене будинковолодіння та припинити за нею право спільної часткової власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2022 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження. Протокольною ухвалою суду від 21.03.2023 постановленою в судовому засідання без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Кметик Я.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позові, щодо заочного вирішення справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про особисте вручення повісток про виклик до суду та телефонограмами складеними секретарем судового засідання. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази та витребувану судом копію спадкової справи № 39 заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: 20.07.2005 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1575 на частину будинковолодіння, а саме: тамбур І пл. 4,8 м.кв., коридор 1-1 пл. 8,1 м.кв., жила кімната 1-2 пл. 14,2 м.кв., жила кімната 1-3 пл. 27,4 м.кв., ванна 1-4 пл. 6,0 м.кв., кладова 1-5 пл. 3,6 м.кв., кухня 1-6 пл. 13,9 м.кв., хлів літ. «Б», літня кухня літ. «В», гаражу літ. «Г», огорожа 1-3 - [ADDRESS] , яке належало померлому [INFO] [PERSON] . Згідно реєстраційного посвідчення виданого Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 10.08.2005, 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Тернопільською районною держнотконторою 20.07.2005 за реєстровим № 1575 та записано в реєстрову книгу за № 103. Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18.02.1992, частина житлового будинку з надвірними побудовами по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Тернопільською районною держнотконторою 15.01.1992 за реєстровим номером 57 та записано в реєстрову книгу за №103. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 26.01.2006, реєстраційний номер 103, житловий будинок по [ADDRESS] , належить по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] . Із Експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку вбачається, що 1/2 частки житлового будинку, яким користується [PERSON] складається з наступних приміщень: № І тамбур площею 4,8 кв.м.; № 1-1 коридор площею 8,1 кв.м.; № 1-2 кімната площею 14,2 кв.м.; № 1-3 кімната площею 27,4 кв.м.; № 1-4 ванна площею 6,0 кв.м.; № 1-5 кладова площею 3,6 кв.м.; № 1-6 кухня площею 13,9 кв.м. Загальна площа 78 кв.м., з неї житлова - 41,6 кв.м., допоміжна - 36,4 кв.м. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.071997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що слідує зі змісту ч.1 ст. 356 ЦК України. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] були співввласниками житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, за адресою: [ADDRESS] по частці. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №607/12793/19, виділено в окреме будинковолодіння належні [PERSON] приміщення за адресою [ADDRESS] , зокрема приміщення під літерою А плану: двох житлових кімнат площами 14,3 та 26,0 кв. м., коридор 8,2 кв.м., тамбур 4,6 кв. м., кухня 12,6 кв.м., кладова 5,7 кв.м., ванна 3,8 кв.м., згідно технічного паспорта від 14.03.2016 року. Визнано за [PERSON] право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , зокрема приміщення під літерою А плану: двох житлових кімнат площами 14,3 та 26,0 кв. м., коридор 8,2 кв.м., тамбур 4,6 кв. м, кухня 12,6 кв.м, кладова 5,7 кв.м, ванна 3,8 кв.м., згідно технічного паспорта від 14.03.2016 року. Припинено за [PERSON] право спільної часткової власності на будинок під літерою А в будинковолодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні решти вимог, відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, частину будинковолодіння [ADDRESS] [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та така складається з: тамбура І пл. 4,8 м.кв., коридора 1-1 пл. 8,1 м.кв., жилої кімнати 1-2 пл. 14,2 м.кв., жилої кімнати 1-3 пл. 27,4 м.кв., ванної 1-4 пл. 6,0 м.кв., кладової 1-5 пл. 3,6 м.кв., кухні 1-6 пл. 13,9 м.кв., хліва літ. «Б», літньої кухні літ. «В», гаражу літ. «Г», огорожі 1-3. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 26.01.2006, реєстраційний номер 103, житловий будинок по [ADDRESS], 1/2 частки житлового будинку, яким користується [PERSON] складається з наступних приміщень: № І тамбур площею 4,8 кв.м.; № 1-1 коридор площею 8,1 кв.м.; № 1-2 кімната площею 14,2 кв.м.; № 1-3 кімната площею 27,4 кв.м.; № 1-4 ванна площею 6,0 кв.м.; № 1-5 кладова площею 3,6 кв.м.; № 1-6 кухня площею 13,9 кв.м. Загальна площа 78 кв.м., з неї житлова - 41,6 кв.м., допоміжна - 36,4 кв.м.. Відповідно до ст. 364 Ц К України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Як зазначено у роз`ясненнях, викладених у п.6,7,12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змістуст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів та досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги те, що позивачу належить частка житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, за адресою: [ADDRESS] , справо спільної часткової власності відповідача, на частку будинковолодіння за вказаною адресою припинено за рішенням суду з виділенням відповідної частки у натурі, при цьому є технічна можливість виділити частку позивача в натурі в окремий об`єкт, суд приходить до висновку, що права позивача [PERSON] , як власника частки житлового будинку, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом виділення в окреме будинковолодіння належні [PERSON] приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме, приміщення під літерою А плану: житлову кімнату, площею 14,2 кв.м., житлову кімнату, площею 27,4 кв.м., кухню 13,9 кв.м., кладову 3,6 кв.м., ванну 6,0 кв.м., хлів під літ. «Б», літню кухню під літ. «В», гараж під літ. «Г», визнання за [PERSON] права власності на вказане будинковолодіння та припинення за [PERSON] права спільної часткової власності на нього.

Outcome: approved