Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Капак В.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по пені зі сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 17.01.2022 було розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 з відповідача стягнено аліменти на утримання двох неповнолітніх дітейу розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Однак відповідач не виконує належним чином рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 та станом на 21.07.2023 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 17883,23 грн. Сума пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням вимог законодавства складає 17883,23 грн. Крім того, нею за період з червня 2022 року по липень 2023 року були понесені додаткові витрати на купівлю ліків для дітей та стоматологічні послуги з лікування зубів дітей на загальну суму 11956,27 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 17883,23 грн., додаткові витрати у розмірі 11956,27 грн.,а також покласти на відповідача судові витрати на правничу допомогу. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник відповідача 12.10.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково. Зазначає, що розрахунок пені зроблений неправильно, крім того, 03.10.2023 заборгованість по сплаті аліментів була повністю погашена. Вказує, що відповідач не відмовляється сплачувати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Проте, в той період часу, коли виникла заборгованість відповідач тимчасово був безробітним, фактичної роботи не було через великий наплив заробітчан до Польщі. Окрім того, надає часткову допомогу своїй непрацездатній матері. Просив врахувати, що обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Щодо сплати додаткових витрат на утримання дітей зазначив, що визнає вказані вимоги частково, на суму 1756.49 грн., оскільки частина квитанцій нечитаємі, придбані ліки є незрозумілими відносно хвороб дітей. Щодо стягнення судових витрат, то вказує, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, з зазначених підстав просить позовні вимоги задовольнити частково. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона виховує двох спільних з відповідачем дітей. Відповідач аліменти на утримання дітей вчасно не сплачує, самотужки утримувати дітей їй важко. Їй відомо, що відповідач придбав новий автомобіль та інше майно, останній працює, але не офіційно, однак, доказів зазначеного вона не має. Зазначила, що мати відповідача має ще одного сина, який проживає неподалік та також має можливість надавати їй допомогу. Колишній чоловік не є опікуном своєї матері, крім того, вона сама має досить непогану пенсію. Те, що її діти на канікулах проживають з колишньою свекрухою не відповідає дійсності. Не заперечувала, що заборгованість по аліментах була погашена на початку жовтня 2023 року. З приводу додаткових витрат на утримання дітей, зазначила, що відвідувала стоматолога одночасно з обома дітьми у період канікул, їм обом було проведено стоматологічне лікування. Ліки, які вона купувала в аптеках міста, всі призначалися лікарем. Вказала, що з розвитком діти проблем не мають, хворіють на звичайні дитячі хвороби. Висновки представника відповідача щодо призначеного дітям лікування є безпідставними, оскільки адвокат не має медичної освіти. Підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат Капак В.М., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Підтримав подане клопотання від 21.11.2023, просив відмовити у долученні доказів, оскільки такі подані після закриття підготовчого провадження на стадії судових дебатів. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Брайляк Е.Я. зазначила, що позовні вимоги визнає частково, зважаючи на те, що 03.10.2023 заборгованість по сплаті аліментів була повністю погашена. Вказує, що постійної роботи відповідач не має, заборгованість виникла в той період, коли відповідач не мав роботи. Крім того, останній надає допомогу своїй непрацездатній матері, яка проживає сама. Щодо призначеного лікування дітям зазначила, що багато ліків були придбані в інший час, ніж коли хворіли діти. Частина призначених ліків взагалі не може бути призначена дітям до 12 років, а частина призначається для лікування сердцево-судинних хвороб, проблемах зі шлунком та печінкою, яких діти сторін не мають, також придбані шампунь, дитяче харчування, допоміжні засоби та інше не є лікарськими засобами. З зазначених підстав вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, також просить вирішити питання щодо понесених судових витрат відповідачем. Суд,\~ вислухавши\~ учасників\~процесу, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків. \~ \~\~ Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 17.01.2022 було розірвано. Сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких відповідно до свідоцтв про їх народження є відповідач (а.с.9-10). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2023 по цивільній справі № 348/1789/22 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утриманні двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, стягнення аліментів проводити з 06.10.2022, на підставі якого було видано виконавчий лист (а.с. 5-8, 11). Як вбачається з розрахунку зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Н.Бурій, за період з 06 жовтня 2022 року по 21 липня 2023 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 21 липня 2023 року склала 17883,23 грн. (а.с. 15). Позивачем на адресу відповідача 06.09.2023 була направлена досудова вимога з вимогою перерахувати протягом трьох днів з дня отримання вказаного листа заборгованість зі сплати аліментів у сумі 17883,23 грн. та додаткові витрати на утримання дітей на загальну суму 11956,27 грн. (а.с.26-28). Вказана вимога відповідачем вчасно виконана не була. В судовому засіданні встановлено та визнано позивачем, що відповідач сплатив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18000, 00грн. 03 жовтня 2023 року (а.с.45). Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на 21.07.2023, здійсненого позивачем, розмір пені складає 38418,71 грн., загальна сума заборгованості за аліменти складає 17883,23 грн. (а.с.2-3). Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, здійсненого представником відповідача, розмір пені складає 16294,10 грн. (а.с.46). Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок щодо порядку обчислення пені уразі виникнення заборгованості з сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення\~Цивільного кодексу України\~\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Згідно з\~указаним вище\~правовим висновком\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 03\~квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Загальна кількість прострочених днів з 01 грудня 2022 року до 21 липня 2023 року становить 233 дні. Відповідачем було здійснено періодичні погашення заборгованості, а саме в жовтня 2022 року відповідачем було сплачено заборгованість по аліментам в розмірі 8000,00 грн, в травні 2023 року відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 19020, 00 грн, в червні 2023 року відповідачем сплачено 6000,00 грн., в липні 2023 року відповідачем сплачено 6000,00 грн., що враховується судом при визначенні розміру неустойки. Отже, розмір неустойки (пені) з урахуванням платежів, здійснених у жовтні 2022 року, в травні 2023 року, в червні 2023 року, в липні 2023 року становить 36591,62 грн, з яких за: листопад 2022 року розрахунок пені 1%*181*2838,71=5138,07 грн. грудень 2022 року розрахунок пені 1%*150*6000,00=9\~000,00 грн. січень 2023 року розрахунок пені 1%*119*6000,00=7140,00 грн. лютий 2023 року розрахунок пені 1%*91*6000,00=5460,00 грн. березень 2023 року розрахунок пені 1%*60*6000,00=3600,00 грн. квітень 2023 року розрахунок пені 1%*30*6000,00=1800,00 грн. травень 2023 року розрахунок пені 1%*30*6000,00 =1800,00 грн. червень 2023 року розрахунок пені 1%*30*6000,00 =1800,00 грн. липень 2023 року розрахунок пені 1%*21*4064,52 =853,55 грн. Частиною дев`ятою\~статті 7 СК України\~передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, з [PERSON] \~\~підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з 01 грудня 2022 року до 21 липня 2023 року у розмірі 36591,62 грн., однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за цей період, який зазначає позивачка, а саме 17883,23 грн. Доводи представника відповідача про часткове зменшення розміру пені, оскільки відповідач не має постійного доходу, надає часткову допомогу непрацездатній матері та з врахуванням того, що на час ухвалення рішення заборгованість зі сплати аліментів він погасив у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є здоровою, працездатною особою, принаймі, протилежного судом не встановлено, заборгованість зі сплати аліментів виникла з його вини та її сплата в період розгляду справи судом не має значення для вирішення справи, оскільки пеня нараховується по кількості днів прострочення сплати аліментів і нарахована позивачкою була на момент подачі позову до суду. Належних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від нього причини, а саме те, що в силу тяжких обставин був позбавлений можливості перераховувати аліменти на утримання дітей суду не надано. Також відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 1\~ст. 196 СК України, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, сума неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача за період часу з 01.12.2022 по 21 07.2023 становить 17883,23 грн. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей суд зазначає наступне. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Звертаючись із позовом до суду, позивач посилається на понесені нею додаткові витрати та підтвердження придбання медичних виробів (ліків) позивачем надані фіскальні чеки з аптек, а саме: № 1010354 від 28.09.2022 на суму 159,06 грн., № 170054 від 28.09.2022 на суму, 182,54 грн., № 170163 від 29.09.2022 на суму 490,82 грн., № 170130 від 17.01.2022 на суму 421,46 грн., №1010355 від 28.09.2022 на суму 469,60 грн., № 1277447 від 23.09.2022 на суму 573,50 грн., №170135 від 29.09.2023 на суму 153,17 грн., № 0137883 від 28.09.2022 на суму 198,00 грн., №170160 від 29.09.2022 на суму 173,47 грн., № 1277436 від 23.09.2022 на суму 250,00 грн., № 170120 від 29.09.2022 на суму 377,72 грн., № 170052 від 28.09.2022 на суму 192,01 грн., № 127454 від 23.09.2022 на суму 695,12 грн., № 170105 від 29.09.2022 на суму 313,31 грн., №170125 від 29.09.2022 на суму 133,38 грн., № 170116 від 29.09.2022 на суму 208,21 грн., № 127442 від 23.09.2022 на суму 250,00 грн.,№ 0137821 від 28.09.2022 на суму 403,00 грн., №0137815 від 28.09.2023 на суму 1002,10 грн., №1010372 від 28.09.2022 на суму 406,70 грн., № 1010356 від 28.09.2022 на суму 93,10 грн., №0137965 від 28.09.2022 на суму 260,10 грн., № 0137873 від 28.09.2022 на суму 454,50 грн., № 0137590 від 28.09.2022 на суму 135,50 грн., № 01376223 від 28.09.2022 на суму 133,20 грн., № 0137613 від 28.09.2022 на суму 216,90 грн., № 0137841 від 28.09.2022 на суму 255,50 грн., № 0137948твід 28.09.2022 на суму 104, 50 грн., № 0137958 від 28.09.2022 на суму 113,20 грн., №0137940 від 28.09.2022 на суму 30,00 грн., № 0137937 від 28.09.2022 на суму 509,70 грн., № 0137918 від 28.09.2022 на суму 618,20 грн., № 0137945 від 28.09.2022 на суму 101,20 грн., № 0137927 від 28.09.2022 на суму 108,40 грн., № 0137890від 28.09.2022 на суму 201,20 грн., № 0137929 від 28.09.2022 на суму 241,00 грн., № 0137915 від 28.09.2022 на суму 111,30 грн., № 0137907 від 28.09.2022 на суму 263,80 грн., № 135471 від 28.12.2022 на суму 267,27 грн., №1041697 від 12.04.2023 на суму 503,66 грн.,№ 1041592 від 12.04.2023 на суму 90,00 грн., № 1041593 від 12.04.2023 на суму 324,00 грн., № 1440593 від 28.04.2023 на суму 370,12 грн., № 3000516837 від 19.04.2023 на суму 312,94 грн., № 7585 від 04.04.2023 на суму 492,33 грн., № 1042386 від 18.04.2023 на суму 620, 00 грн., № 1042347 від 18.04.2023 на суму 447,50 грн.,№ 1041590 від 12.04.2023 на суму 205,00 грн., № 1041584 від 12.04.2023 на суму 320, 00 грн., № 10415 від 12.04.2023 на суму 86,00 грн., № 1438704 від 14.04.2023 на суму 548, 00 грн., № 1438715 від 14.04.2023 на суму 186,00 грн., № 1438722 від 14.04.2023 на суму 360,00ггрн.,. № №1042064 від 06.04.2023 на суму 196,80 грн., № 1042069 від 16.04.2023 на суму 483,60 грн., № 1042378 від 18.04.2023 на суму 420,00 грн., № 189665 від 24.04.2023 на суму 182,60 грн., № 1448757 від 20.06.2023 на суму 346,30 грн., № 1448756 від 20.06.2023 на суму 511,20 грн., № 1448750 від 20.06.2023 на суму 129,87 грн., на загальну суму 11956,27 грн. (а.с.17-20, 21-25). Водночас з наданих виписок з амбулаторних карток [PERSON] та [PERSON] не вбачається, що саме ці медичні засоби, які зазначені у вищевказаних чеках, були призначені лікарем. У вказаних виписках вказані лише періоди хвороби дітей та їх діагнози. Так, [PERSON] лікувався з 16.05.2022 по 23.05.2022 з приводу ГРВІ, з 08.11.2022 по 15.11.2022 ГРВІ, гострий бронхіт, з 14.03. 2023 по 22.03.2023 гострий тонзиліт. [PERSON] перебував на лікуванні з 16.05.2022 по 23.05.2022 ГРВІ, з 20.09.2022 по 26.09.2022 ГРВІ, з 21.12.2022 по28.12.2022- гострий бронхіт, з 10.04.2023 по 17.04.2023 ГРВІ, з 14.06.2023 по 23.06.2023 панарицій (а.с.15-16). З вказаних виписок лікаря не зрозуміло, яке саме лікування призначалося, відсутній взаємозв`язок між доказами. Інших відповідних рецептів, призначень лікаря, якими б підтверджувалася необхідність витрат на придбання саме таких ліків, позивачем не надано. Окремо суд зауважує, що з наданих позивачем чеків вбачається, що медичні товари були придбані в аптеках міста, зокрема, лише 28.09.2022 року -26 разів, з них в аптеці «Сана»-20 разів, що взагалі ставить під сумнів належність чеків позивачу. Отже, суд, оцінивши номенклатуру придбаних товарів, дійшов висновку, що надані квитанції на придбання медичних засобів не є належними доказами в розумінні вимог ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України. Натомість стоматологічні послуги: склокерамічні пломби, гігієна ротової порожнини та видалення молочних зубів на загальну суму 5400,00 грн. згідно фіскальних чеків від 30.06.20203, 03.07.2023 та 04.07.2023 (а.с.21) - підлягають стягненню, оскільки була проведена медична робота, яка не забезпечується безоплатною медициною. Вказана обставина також підтверджується довідкою лікаря [PERSON] про проведене стоматологічне лікування [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Отже, загальну суму понесених додаткових витрат позивачем [PERSON] суд визначає в сумі 5400,00 грн., половину з яких належить стягнути з відповідача. Щодо клопотання представника позивача про відмову у долученні доказів, оскільки такі подані після закриття підготовчого провадження на стадії судових дебатів, суд зазначає, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, та відповідно до ст. 279 ЦПК України підготовче судове засідання та судові дебати у справі не проводяться. Крім того, долучені документи були надані представником відповідача на підтвердження обставин, повідомлених нею у судовому засіданні 30.10.2023. З цих підстав суд вважає за доцільне відмовити у клопотанні представника відповідача та прийняти долучені представником відповідача докази. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі частково задоволення позову на обидві пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволено на 69%, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 835,73 грн. Решта судового збору в сумі 375,47 грн. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо судових витрат, понесених сторонами на правову допомогу, суд зауважує наступне. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу стороною позивача надано:\~договір про надання правової допомоги № 68/2023 від 15 липня 2023 (а.с.29), квитанцію № 09/2023 від 31.08.2023 про сплату витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (а.с.31), ордер про надання правничої (правової) допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Капака В.М. (а.с.30,32). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано:\~договір про надання правової допомоги № 1110/23 від 11 жовтня 2023 (а.с.49), квитанцію № 225 від 11.10.2023 про сплату витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (а.с.48), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу (а.с.47), ордер про надання правничої (правової) допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Капака В.М. (а.с.30,32). Дослідивши надані стороною позивача та стороною відповідача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сторонами неспівмірності витрат не доведено. Водночас ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково (на 69 %), обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення 2760,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (4000,00 грн. х 69 %). З огляду на те, що позов задоволено частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1240,00 грн. пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено (4000,00 грн. х 31%). На підставі викладеного,

Outcome: partial