Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

ТОВ «Легіон Харків» звернувся до Комінтернівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3 відсотків річних . В обгрунтування уточненого позову зазначив , що 25.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №111884033000. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 30 000 дол. США зі сплатою 13% річних на споживчі цілі. 17.07.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено договір поруки №129388 , за умовами якого останній зобов`язався відповідати за порушення позичальником кредитних зобов`язань в повному обсязі. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 11188403000 від 25 липня 2007 року у розмірі 292 047 грн. 76 коп. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.08.2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року залишено без змін. Однак , рішення суду відповідачами не виконано , тому в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів 3 % річних у розмірі 5775 дол. США. 02 лютого 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05 квітня 2021 року ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінасгруп», третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору прийнято до розгляду, здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження.Призначено підготовче судове засідання. 01 липня 2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідачів про витребування доказів задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року справу прийнято до розгляду. 06 грудня 2022 року ухвалою суду виправлено описку в ухвалі суду від 30.09.2022 року. Ухвалою суду від 31 січня 2023 року клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . Ухвалою суду від 16 березня 2023 року клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . 04 квітня 2023 року ухвалою суду справа була направлена за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. 09 травня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями , вищевказану справу передано до провадження судді Комінтернівського районного суду міста Харкова Чайка І.В. 10 травня 2023 року ухвалою судді прийнято до провадження . Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» , третя особа: [PERSON] про визнання недійним пункту договору про відступлення права вимоги залишено без розгляду. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року підготовче засідання у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 відсотків річних закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що відкриті виконавчі провадження про стягнення суми заборгованості з відповідачів на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкові від 17.03.2014 року відсутні. Позивачем не надано до суду доказів, набуття права вимоги ТОВ «Легіон Харків» за кредитним договором укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 25.07.2007 року . Суд , вислухавши вступне слово учасників справи , розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що 25 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк» (позикодавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11188403000 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов Договору, п.п. 1.1. - 1.3.1, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 151 500 грн. на строк до 25 липня 2018 року зі сплатою 13 % річних на споживчі потреби. В забезпечення виконання кредитного договору, 25 липня 2007 року між позикодавцем та [PERSON] був укладений договір поруки №129388, за умовами якого останній зобов`язався відповідати за порушення [PERSON] кредитних зобов`язань в повному обсязі. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року у справі №641/253/13-ц солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 11188403000 від 25 липня 2007 року у розмірі 292 047 грн. 76 коп. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.08.2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року залишено без змін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2028 року заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.Поновлено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих документів - виконавчих листів № 641/253/13-ц, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 01.08.2018, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 11188403000 від 25 липня 2007 року у розмірі 292047,76 грн. та судового збору у розмірі 2897,10 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 03 травня 2019 року ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року скасовано . У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі №641/253/13-ц до виконання відмовлено. Представником позивача до суду не додано доказів на підтвердження наявності відкритих виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 11188403000 від 25 липня 2007 року у розмірі 292 047 грн. 76 коп., на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року у справі №641/253/13-ц. Згідно ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" (станом на 02.03.2014 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи строк пред`явлення виконавчого документа у справі №641/253/13-ц закінчився. Матеріали справи не місять відомостей про звернення позивача ТОВ «Легіон Харків» до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі №641/253/13-ц до виконання. Крім того, згідно договору №2127/К про відступлення (купівлі- продажу ) прав вимоги від 14.01.2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Дніпрофінаснгруп» право вимоги за кредитними договорами , в тому числі і договором №11188403000 від 25.07.2007 року та договором поруки №129388 від 25.07.2007 року . Відповідно до договору про відступлення (купівлі- продажу ) прав вимоги 12/05 від 15.05.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило шляхом продажу ТОВ «Легіон Харків» право вимоги за договорами , в тому чисті і договором №11188403000 від 25.07.2007 року та договором поруки №129388 від 25.07.2007 року . Судом встановлено, що відповідачі по даний час вищевказане рішення суду не виконали. Відповідачі не надали суду документів та доказів на підтвердження належного виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 р. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц вказано, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтю 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Отже, в даному випадку наявний спір, пов`язаний з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають з кредитного договору, тому позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків із застосуванням ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Результат аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Аналогічна правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20). Відповідно до договору про відступлення (купівлі- продажу ) прав вимоги 12/05 від 15.05.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило шляхом продажу ТОВ «Легіон Харків» право вимоги за договорами , в тому чисті і договором №11188403000 від 25.07.2007 року та договором поруки №129388 від 25.07.2007 року . Згідно п.2.4 договору про відступлення прав вимоги від 15.05.2020 року новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом п`яти календарних днів з моменту набрання чинності договору , у порядку передбаченому чинним законодавством , відповідним основним договором .Сторони погоджуються , що відповідно до ст. 516 ЦК України , новий кредитор несе ризик настання несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним /неналежним повідомленням боржників про відступлення права вимоги за основними договорами на підставі цього договору зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь кредитора , у тому числі надходження на користь кредитора грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами , до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконанням відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами . В судовому засіданні представнику відповідача роз`яснено право на подання до суду доказів відступлення прав вимоги , але нею не підтверджено право вимоги ТОВ «Легіон Харків» до відповідачів про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання ними зобов`язань по їх поверненню ТОВ «Легіон Харків» , оскільки представником позивача не доведено належне виконання договору про відступлення права вимоги у частині зобов`язаний повідомлення боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом п`яти календарних днів з моменту набрання чинності договору , у порядку передбаченому чинним законодавством , відповідним основним договором. На підставі викладеного, у суду виникають сумніви, що у ТОВ « Легіон Харків» взагалі є право вимоги до відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Позивачем в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості вимог, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановив, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки представником позивача не надано доказів звернення до суду з заявою про поновлення строку пре`явлення виконавчого документа до виконання у справі №641/253/13-ц та не надано доказів щодо підтвердження права вимоги до відповідачів саме за кредитним договором № 11188403000 від 25.07.2007 року , так як до договору відступлення прав в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачам повідомлення про відступлення прав вимоги , тобто на підтвердження набуття права вимоги. В зв`язку із відмовою в позові, судові витрати, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed