Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

09.01.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці з 01.09.1986 по 08.05.2015. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 02.04.2015 позивачу первинно було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності. Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2015 на користь позивача було стягнуто з відповідача моральну шкоду, заподіяну втратою професійної працездатності у розмірі 18000 грн. Проте, згодом стан здоров`я позивача став значно погіршуватись. 10.01.2018 висновком МСЕК позивачу повторно було встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності. 23.08.2022 позивачу повторно встановлено 80% втрати професійної працездатності та 2 групу інвалідності. Позивач вважає, що із погіршенням стану здоров`я винним є підприємство відповідача, оскільки саме з вини відповідача позивач втратив здоров`я та працездатність. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь 250000 грн. моральну шкоду, заподіяну втратою професійної працездатності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2015 позов [PERSON] було частково задоволено та стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» 18000 грн. у відшкодування моральної, заподіяної втратою професійної працездатності. Зазначені грошові кошти були виплачені позивачу, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для повторного стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 250000 грн., оскільки подвійне стягнення діючим законодавством не передбачено. В судовому засіданні представник відповідача надала аналогічні пояснення, що викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідь на відзив позивачем не подана. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та працюючи на підприємстві відповідача отримав два професійних захворювання із втратою 25% працездатності під час виконання трудових обов`язків (а.с.19-20, 12-13). Дані обставини були встановлені\~рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2015 у цивільній за позовом [PERSON] до ПАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, що набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи (а.с.21-22). Вказаним судовим рішенням були задоволені частково позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 18000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1203 ЦК України, потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилася порівняно з тією, яка була у нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди. 10.01.2018 висновком МСЕК позивачу повторно було встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності (а.с.15). 23.08.2022 позивачу повторно встановлено 80% втрати професійної працездатності та 2 групу інвалідності (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як видно з копії трудової книжки позивача [PERSON] , він був звільнений з ПАТ «ПівнГЗК»\~21.05.2015\~(а.с.20),\~тобто суттєве\~погіршення стану\~здоров`я позивача\~сталось в\~період часу\~після його\~звільнення.\~ Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року по справі №212/8298/17-ц вказав, що, відповідно до положення статті 1203 ЦК України, підставою для збільшення розміру відшкодування є наявність інших виниклих професійних хвороб, а не загальне погіршення стану здоров`я із збільшенням відсотку втрати працездатності. Проте, позивачем не надано жодних доказів, які б вказували на виникнення у нього інших професійних захворювань ніж ті, що були вже встановлені, внаслідок роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, зокрема акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Таким чином, причини втрати працездатності, які слугували підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2015, аналогічні тим, на які позивач посилається, звертаючись із даним позовом до суду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Відмовляючи в\~задоволенні позову,\~суд вважає\~за необхідне\~за положеннями\~ст.141\~ЦПК України,\~оскільки позивач\~був звільнений\~від сплати\~судового збору\~при подачі\~позовної заяви,\~компенсувати судові\~витрати за\~рахунок держави.

Outcome: dismissed