Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

12.10.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Білогірської селищної ради Хмельницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , а [INFO] померла мати - [PERSON] . Після їх смерті вона є спадкоємцем, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, які належали батькам, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Представник Білогірської селищної ради Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] проведено в 1966 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувався [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі. Вказані обставини підтверджуються даними довідок №№5281, 5292 від 07.09.2023 року та №88 від 22.11.2023 року, виданих виконкомом Білогірської селищної ради Хмельницької області, та даними технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , виготовленого КП «Білогірське бюро технічної інвентаризації» 25.07.2023 року. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається із копії свідоцтва про його смерть, серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 1992 року Ставищанською сільською радою Білогірського району Хмельницької області. Дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року, діючої на дату відкриття спадщини), якою було передбачено, що якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном вважається, що спадкоємець прийняв спадщину. [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом взяття майна під свою охорону та вступила в управління спадковим майном, що підтверджується даними довідки Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №89 від 22 листопада 2023 року. [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про її смерть, серії [NUMBER] , виданого 19 серпня 1997 року Ставищанською сільською радою народних депутатів Білогірського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] прийняла спадщину дочка [PERSON] , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та оформивши спадкові права на частину спадкового майна, що вбачається із даних копії спадкової справи №55561000 (номер у нотаріуса 153-2013р.), заведеної 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Савіцькою З.М. Спадкоємець за заповітом [PERSON] , онук спадкодавця [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, не прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, та помер [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними, оглянутої в судовому засідання, копії спадкової справи, даними довідки №88, виданої 20.09.2023 року виконкомом Білогірської селищної ради Хмельницької області, та даними свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2014 року виконавчим комітетом Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Незважаючи на прийняття спадщини позивачка не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується даними Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг виконавчого апарату Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області Яловчука В.В. про відмову в проведенні реєстраційних дій, яким відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцю [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності" (Закон N 3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований в 1966 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте право власності [PERSON] і [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] як власників, припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв`язку із їх смертю. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] повинен належати позивачці як спадкоємцю за законом [PERSON] . У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved