Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що вона починаючи з 1997 року проживала разом із [PERSON] однією сім`єю, вели спільно господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, прохала їх задовольнити та суду пояснила, що вона проживала з [PERSON] в цивільному шлюбі 25 років, виховували разом їх дітей (сина заявниці та сина [PERSON] ), вели спільне господарство, проживали всі разом як родина в квартирі заявниці. У [PERSON] є житловий будинок по [ADDRESS] з присадибною ділянкою, яку вони разом з [PERSON] обробляли та разом робили ремонти як в будинку, так і в квартирі. Після смерті [PERSON] заявниця здійснила його поховання, а син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь. Також пояснила, що вона зверталася до Краснокутської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначила, що [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , так як таку форму написання передбачає порядок написання таких заяв до нотаріуса, оскільки селищна рада в довідці зазначила лише місце реєстрації [PERSON] , а нотаріус не міг зі слів заявниці в заяві про прийняття спадщини зазначити фактичне місце проживання [PERSON] . Також повідомила, що встановлення вказаного факту потрібне їй для прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заяви не заперечував та покладався при винесенні рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці та свідків, перевіривши інші матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Постанова ПВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснює, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Сім`я, за частиною 4 статті 3 СК України, створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року у справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Тобто предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені частиною 2 статті 3 СК України. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю (постанова КЦС ВС від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак 09 жовтня 1996 року їх шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 09 лютого 2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.12). Після розірвання шлюбу [PERSON] більш в шлюбі не перебував, а заявниця [PERSON] також в шлюбі не перебувала, що підтверджується відповіддю Валківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №18828/292-10-23-32.2/32.2 від 20.12.2023 (а.с.81). Тобто заявниця та [PERSON] у період існування спірних правовідносин у зареєстрованому шлюбі не перебували та не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки від 10 серпня 2023 року №1220, виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області та акту обстеження від 10 серпня 2023 року, [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] без реєстрації місця проживання протягом 25 років до дня смерті [INFO] з [PERSON] , яка фактично була його дружиною. Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет до дня його смерті, проживали разом як сім`я, після його смерті здійснила поховання чоловіка (а.с.10-11). Під час судового засідання, сама [PERSON] вказала, що з 1997 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, разом з ними проживали і їх діти. Вони мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Свідки [PERSON] та [PERSON] , в ході судового розгляду дали показання про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю близько 25 років, виховували дітей, мали спільний побут та бюджет, вели спільне господарство, обробляли разом город, були пов`язані правами та обов`язками. Поховання [PERSON] здійснювала заявник. Заявниця звернулася до нотаріуса на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус оглянувши подані заявником документи, відмовла їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та не прийняла спадщину, а також відсутністю встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини, що підтверджується постановою про відмову увчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2023 року. Також з копії спадкової справи №104/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем останнього також є його син [PERSON] , однак останній на спадщину не претендує, про що свідчить його заява від 18.07.2023 (а.с.46). За змістом статтей 77 - 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вивчивши заяву та додані до неї документи (докази), врахувавши думку учасників процесу, а також пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які не перебуваючи у родинних стосунках із заявником, підтвердили факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , як дружина та чоловік з 1997 року до дня його смерті [INFO] , вели спільне господарство та разом вирішували всі побутові питання, мали взаємні права та обов`язки як пожружжя, суд оцінюючи надані докази в їх сукупності, вважає, що заявником доведено факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по [INFO] , день смерті останнього. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. П`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, що підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року по справі № 582/18/21. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, остільки надасть їй право належним чином оформити спадщину після померлого [PERSON] . З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, слід встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, та ведення спільного господарства, на день смерті останнього, з 1997 року, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена належними доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved