Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.11.2023 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що за договором від 31.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку та ТОВ «Житлокомцентр», останнього було визначено управителем будинку [ADDRESS] , з 01.01.2019 року по теперішній час. Вказаний договір щороку продовжується і є чинним на момент звернення до суду. Відповідно до умов зазначеного договору від 31.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком ТОВ «Житлокомцентр» є управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] та надає своєчасно житлово-комунальні послуги для забезпечення потреб мешканців, вимагаючи у свою чергу оплати наданих послуг від споживачів. Оскільки [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за даною адресою, то вони є споживачами житлово-комунальних послуг, що надавались позивачем за такою адресою, та несуть солідарну відповідальність з оплати за надані послуги. Однак в період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2023 року у відповідачів перед ТОВ «Житлокомцентр» за надані послуги утворилась заборгованість в сумі 12 899,89 грн. Згідно із\~ст. 625 ЦК\~за період з 01.05.2019 року по 01.02.2022 року відповідачі також повинні сплатити позивачу борг з 3% процентів річних в сумі 764,61 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 595,71 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно на користь ТОВ «Житлокомцентр» з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги по адресі: [ADDRESS] , у сумі 12 899,89 грн., 3% річних в сумі 764,61 грн., інфляційних втрат в сумі 3 595,71 грн., а всього 17 260, 21 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Житлокомцентр» звернулася до суду із заявою про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимог підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи, у разі неявки до суду відповідачів, не заперечує. Статтями\~43,\~211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, відзив на позов до суду не надали, у зв`язку з чим, з урахуванням думки позивача, викладеної в заяві, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалити заочне рішення). Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд зазначає, що за ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком. За\~ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Згідно із визначеннями, що містяться у п. 6, 13, 14\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. На підставі ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ст.\~10\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№572\~від 08.10.1992\~року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Вимогами ст.\~68\~Житлового кодексу\~України встановлено, що члени сім`ї власника житлового будинку чи квартири, які проживають разом з ним у будинку чи квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні власником, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування. Статтею 66\~ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Згідно статті 67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68\~ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги,\~строки оплати встановлено -щомісячно. За ч. 2\~ст. 625 ЦК\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що у\~ст. 625 ЦК\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц. Судом встановлено, що згідно договору від 31 грудня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у ТОВ «Житлокомцентр», і на зазначену квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . ТОВ «Житлокомцентр» нараховував щомісяця з 01.05.2019 року до 31.10.2023 року відповідачам плату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: квартира [ADDRESS] . Однак відповідачі не сплачували кошти за вказану послугу, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги ТОВ «Житлокомцентр» з 01.05.2019 року по 31.10.2023 року в розмірі 12 899,89 гривень, яка складається з послуг управління багатоквартирним будинком, що підтверджується розрахунком та довідкою. Судом також було встановлено, що за даними з Єдиного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] є власником, а [PERSON] зареєстрована у кв. [ADDRESS] , згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки з місця реєстрації. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг ТОВ «Житлокомцентр» за адресою: [ADDRESS] . Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Таким чином суд погоджується із розрахунками представника позивача щодо боргу відповідачів за спірний період з оплати ними послугу з управління багатоквартирним будинком по адресі: [ADDRESS] , та нарахованих на таку заборгованість сум три відсотка річних та втрат від інфляції за ч. 2\~ст. 625 ЦК. При цьому суд дійшов переконання, що підтвердженні в судовому засіданні вимоги позивача до відповідачів підлягають стягненню з останніх в солідарному порядку, виходячи з положень ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Нормою частини третьої\~статті 267 ЦК України\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. До суду заяв про застосування позовної давності не надходило. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ТОВ «Житлокомцентр» до [PERSON] , [PERSON] в частині стягнення заборгованості з наданих послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а також з 3 % річних та з інфляційних втрат слід задовольнити повністю шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2023 року включно за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 12\~899,89 грн., а також з 3% річних в сумі 764,61 грн. та з інфляційних втрат в сумі 3 595,71 грн., що загалом становить заборгованість в сумі 17 260,21 грн.. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3ст. 129\~Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Також, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом було встановлено, що 24 листопада 2023 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. було укладено договір про надання правничої допомоги, за яким за надані клієнту послуги адвокату передбачено гонорар за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 3000 грн., який сплачується після набуття рішенням законної сили. При цьому фактично надані адвокатом Зарівною С.В. послуги з правничої допомоги ТОВ «Житлокомцентр» підтверджуються долученими нею актом прийому-передачі від 12 січня 2024 року, підписаний сторонами такої угоди, наданих адвокатом Зарівною С.В. послуг на суму 3000 грн. по вказаній справі, що підтверджується ордером. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які були підтверджені матеріалами справи. При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 3000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості. Таким чином, оскільки суд задовольнив заявлені позовні вимоги ТОВ «Житлокомцентр», то витрати останнього на професійну правничу допомогу адвоката Зарівної С.В.\~у розмірі 3000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках, тобто на користь ТОВ «Житлокомцентр» з відповідачів по 1500 грн. з кожного. На підставі\~ст. 141 ЦПК\~з відповідачів підлягає також стягненню на користь ТОВ «Житлокомцентр» понесені позивачем витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із таким позовом в сумі 2684 грн., тобто по 1342 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved