Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

01 грудня 2023 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що за судовим Наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2017 року було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач офіційно працевлаштований майстром у Новоодеському управлінні експлуатації газового господарства, має постійний стабільний дохід, разом з тим позивачу на утримання сина щомісяця приходять кошти у сумі 1400 гривень, що є вкрай недостатнім для забезпечення сина самим необхідним. Посилаючись на вищевикладене позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] на частину усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій також вказав що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до судового Наказу Новоодеського районного суду Миколаївської області № 482/1482/17 від 18 вересня 2017 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові 6-143цс13 від 05.02.2014 р. Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в справі: «Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивач звільнена за законом від сплати судового збору при подачі вищевказаного позову та враховуючи, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків від судового збору який підлягав сплаті при подачі відповідного позову.

Outcome: approved