Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 16.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], розпочате на підставі виконавчого напису №8685 від 19.02.2021, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з нього на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРАЙМ АЛЬЯНС" заборгованості за кредитним договором №R53413234232B від 11.04.2012, укладеним між ним та Первісним кредитором - ПАТ «ВТБ Банк», право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», в подальшому - до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС». У зв`язку зі зміною приватним виконавцем Григорчуком П.В. виконавчого округу з Донецької області на округ Дніпропетровської області постановою від 08.09.2023 виконавче провадження було прийнято ним до свого виконання як приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчуком П.В. Вважаючи, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 19.02.2021 за №8685, є незаконним, оскільки його вчинено з порушенням вимог закону «Про нотаріат» та на підставі нечинного п.2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, без пересвідчення у безспірності заборгованості, за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та за межами трирічного строку виникнення права вимоги, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, клопотань про розгляд справи за їх участю не надали. Відповідач своїх заперечень проти позову не надав, правом на відзиву не скористався. Третя особа своїх позицій щодо виниклого спору не висловила. З огляду на зазначене суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 11.04.2012 між позивачем [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір №R53413234232В на суму 99900 грн, за умовами якого позичальник повинен був повернути кредит у повному обсязі 11.04.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим договором (а.с.13-19). 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 8685 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором №R53413234232В від 11.04.2012, укладеним із первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», за період з 15.03.2018 по 18.02.2019 в розмірі 87901,92 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 81932,98 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5968,94 грн, плата за вчинення виконавчого напису - 450 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 88351,92 грн (а.с.11). 19.05.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося до приватного виконавця Григорчука П.В. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №8685 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором №R53413234232В від 11.04.2012 в розмірі 87901,92 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 450 грн. (а.с.24-25). Відповідно до постанови від 16.06.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. на підставі виконавчого напису №8685, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 19.02.2021, відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 88351,92 грн (а.с.27-28). 08.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчуком П.В. прийнято виконавче провадження [NUMBER] у зв`язку зі зміною ним виконавчого округу з Донецької області на виконавчий округ Дніпропетровської області (а.с.29-30). 09.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчуком П.В. в рамках виконавчого провадження [NUMBER] винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.31-32). За загальним правилом, встановленим статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису №8685 від 19.02.2021року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Постановою Кабінету Міністрів №662 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанова КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже нотаріусом вчинено виконавчий напис поза межами строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. Згідно п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Укладений між Публічним акціонерним Товариством «ВТБ Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. До того ж, як вбачається з кредитного договору №R53413234232В від 11.04.2012, укладеного між первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» і позивачем [PERSON] , кредит позичальник мав повернути у повному обсязі до 11.04.2017 року (а.с.13). Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Між тим, розрахунок заборгованості чи довідка Банку з відображенням у них односторонніх арифметичних розрахунків банку не може свідчити про безспірність заборгованості. При цьому суд також звертає увагу на ненадання відповідачем суду достатніх доказів забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса. За таких обставин позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є слушними і підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що суд повністю задовольняє позовні вимоги і потреба в застосуванні заходів забезпечення позову згідно ухвали Димитровського міського суду від 24.ХІ.2023 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 16.06.2021, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука П.В., відпала, вони відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню після набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача, з якого на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1610,40 грн.

Outcome: approved