Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

У листопаді 2023 року представник АТ «Універсал Банк» Мєшнік К.І. звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] , відповідно до якого, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.01.2022 станом на 01.08.2023 у розмірі 36 720 гривень 79 копійок; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 гривні. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.01.2022 [PERSON] встановив мобільний додаток «monobank» - сервіс банку, що дозволяє надавати клієнту банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Пройшовши реєстрацію та надавши відповідний пакет документів, відповідач підписав анкету-заяву та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету- заяву, відповідач погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети - заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого 04.01.2022 в мобільному додатку договір набуває чинності. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 40 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Позивач зазначив, що cтаном на 11.11.2022 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п.п. 5.17 п.5 Розділу ІІ умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 11.11.2022 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 01.08.2023 утворилась заборгованість у розмірі 36 720,79 гривень. Ухвалою судді від 16 листопада 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11 грудня 2023 року. 11 грудня 2023 року цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, призначено судове засідання на 22 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року судове засідання було відкладено на 11 січня 2024 року на підставі пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином через електронний кабінет. До позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому також висловлено згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання повторно не прибув без повідомлення причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, будь-яких заяв і клопотань, а також відзиву на позовну заяву до суду не подав. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 11 січня 2024 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог банку з огляду на наступне. Судом встановлено, що в рамках проекту «Monobank» Акціонерного товариства «Універсал Банк» відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку у зручному для клієнта місці. Починаючи з травня 2020 року відеоверифікація клієнта здійснюється працівником банку дистанційно шляхом селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заповнив анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», а також запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, що є невід`ємною частиною анкети-заяви, а також підписав їх власним удосконаленим електронним підписом в мобільному застосунку monobank 04.01.2022 (а.с.12-13, 14-16). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Відповідач, підписуючи цю анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank: - просив відкрити на своє ім`я поточний рахунок у гривні [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом ( п.1,2 анкети-заяви); - засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису ( п.4 анкети-заяви); - погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності ( п.5 анкети-заяви). Згідно з п.1 запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «monobank», підписуючи це запевнення клієнта, відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку «monobank»; своє ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з якими буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, отримання споживчого кредиту тощо; підтвердив укладення договору та зобов`язався виконувати його умови. Відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (п.3 запевнення клієнта). Також відповідач визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях ( п.6 запевнення клієнта). Усе листування щодо цього рахунку та договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку відповідно до умов договору ( п. 9 запевнення клієнта). На підтвердження реєстрації [PERSON] у мобільному додатку «monobank» банк надав довідку про етапи реєстрації, з відображенням відповідного алгоритму дій відповідача ( а.с.10). До анкети-заяви банк долучив витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Uviversal bank, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення вартості, витяг з тарифів за карткою monobank (а.с. 17-29, 30-34 зв.ст.). Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 04 січня 2022 року, укладеного між банком та [PERSON] , станом на 01 серпня 2023 року заборгованість відповідача становить 36 720 гривень 79 копійок (а.с.11). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-електронних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частин четвертої та п`ятої цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може вкючати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , підписавши 04 січня 2022 року анкету-заяву, висловив згоду на отримання банківських послуг, а саме просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному додатку. У позовній заяві вказано про те, що відповідач отримав кредит в розмірі 40 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Суд враховує, що анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта [PERSON] та копія картки платника податку, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. В анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному додатку. Крім того, суд враховує, що запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «monobank», що є невід`ємною частиною анкети-заяви до договору, підписане відповідачем 04 січня 2022 року, теж містить інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, індивідуальний податковий номер, серію, номр паспорта і дату його видачі, номер мобільного телефону. На підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надав суду також умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Uviversal bank. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank). Проте, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі анкети-заяви та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає банк. Так, анкета-заява від 04 січня 2022 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. У вказаній анкеті-заяві не зазначено дані про розмір кредитних коштів. В анкеті-заяві та інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміту кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що [PERSON] отримав платіжну картку, строк дії цієї картки та що на його ім`я відкрито поточний рахунок. Також в матеріалах справи не має доказів того, яке рішення прийняв банк за заявою [PERSON] , яка картка йому була видана, та доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, наведені позивачем обставини про те, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 40 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , за відсутності підтвердження їх належними доказами, не можуть вважатися безумовно встановленими. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказав банк у позовній заяві, тому не є належним доказом наявності заборгованості, що узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 17 грудня 2021 року у справі № 278/2177/15-ц. Даний розрахунок є документом, створеним самим позивачем, тому за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, вказана в ньому інформація не може бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути банк. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських раухнків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). У розрахунку заборгованості вказано, що загальний залишок заборгованості за договором б/н від 04 січня 2022 року, укладеним між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , станом на 01 серпня 2023 року становить 36 720,79 гривень. Проте, будь-яких доказів видачі кредитних коштів, використання відповідачем вказаних коштів та вчинення відповідачем дій, направлених на підвищення (збільшення) кредитного ліміту, позивач не надав. У свою чергу, за відсутності таких доказів, розмір заборгованості за порушення грошового зобов`язання, в сумі 36 720,79 гривень не може вважатися доведеним. Отже, належних доказів на підтвердження обставин щодо заборгованості відповідача за договором від 04 січня 2022 року в розмірі 36 720,79 гривень матеріали справи не містять. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність у матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, неподання ним відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог, безумовно не свідчать про визнання ним обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин, оскільки саме на позивача згідно з положеннями статей 12, 13 ЦПК України покладається обов`язок доведення таких обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів розмір виданого відповідачу кредиту, якщо такий був виданий, і заборгованості, яка утворилася. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наведених вище підстав. Оскільки, підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed