Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого набуто право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 2 загальною площею 1,5 кв.м., розташоване між 1-2 поверхом в будинку [ADDRESS] , яке зареєстроване за відповідачем. У зв`язку з тим, що сторони не досягли згоди щодо поділу спільного майна просить визнати за нею право власності на частину нежитлового приміщення № 2 загальною площею 1,5 кв.м., розташованого між 1-2 поверхом в будинку [ADDRESS] , іншу частину залишити у власності відповідача. Ухвалою суду від 08.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] 02.05.2018 набув право власності на нежитлове приміщення № 2 загальною площею 1,5 кв.м., розташоване між 1-2 поверхом в будинку [ADDRESS] . Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. При поданні позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № N1JIE5553M від 06.12.2023. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн., з державного бюджету [PERSON] підлягає поверненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved