Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розподіл майна, набутого подружжям під час шлюбу, вказуючи, що 05 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що 05 травня 2015 року складено відповідний актовий запис № 524. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року у справі № 761/29075/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначає, що за час шлюбу спільно з відповідачем 09 вересня 2016 року було набуте (придбане) майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS] вартістю 149\~911 (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 76 копійок. Позивач звертає увагу суду, що згідно звіту про оцінку майна від 10 березня 2021 року, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Армелон», вартість спільної квартири складає 762\~773 (сімсот шістдесят дві тисячі сімсот сімдесят три) гривні. Враховуючи вищевикладене, позивач просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, набуте під час шлюбу, а саме: квартиру [ADDRESS] та поділити спільне майно подружжя. Виділити їй (половину) квартири [ADDRESS] . Виділити [PERSON] (половину) квартири [ADDRESS] . 15 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява в новій редакції, в якій просила визнати спільною сумісною власністю її та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 жовтня 2021 року суддею Кравчук Ю.В. прийнято дану цивільну справу до свого провадження після повторного автоматичного розподілу у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове\~засідання \~позивач та\~її представник\~не з`явилися,\~ представника\~позивача подав\~до суду\~заяву,\~в якій\~позовні вимоги\~підтримав,\~просив розгляд\~справи проводити за їх відсутності за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 травня 2015 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 524, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (т.1, а.с. 6). У шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року по справі № 761/29075/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 09 вересня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. 09 вересня 2016 року за реєстровим № № 4-417, [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно із п.19 Договору купівлі-продажу від 09 вересня 2016 року, договір укладається за згодою дружини Покупця [PERSON] , викладеною у вигляді заяви, підпис якої посвідчено Першою київською державною нотаріальною конторою 09 вересня 2016 року за реєстровим №4-416 та зберігається при примірнику договору, призначеному для зберігання у справах Першої київської державної нотаріальної контори (т.1, а.с. 9-10). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248071886 від 14 березня 2021 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності (т.1, а.с.11). Судом досліджено звіт про оцінку майна від 10 березня 20221 року, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Армелон», вартість квартири [ADDRESS] складає 762\~773 (сімсот шістдесят дві тисячі сімсот сімдесят три) гривні. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію «законів». Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року «Україна-Тюмень» проти України» (заява № 22603/02); від 25 червня 1996 «Амюр проти Франції» (Amuur v. France); «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; «Малама проти Греції» (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved