Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. На утримання вказаної дочки згідно з рішенням цього ж суду від 25.02.2021 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 1 700 грн. щомісячно. У зв`язку зі зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище позивача ускладнилось, ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, одяг, взуття, тому дочка потребує зі сторони батька, який є здоровим та працездатним, більшого матеріального утримання. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 7 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що попередній розмір аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини, яка має проблеми зі здоров`ям, навчається та відвідує додаткові заняття (репетиторів, на які потрібно близько 5 000 грн. на місяць), яку відповідач зобов`язаний утримувати. Крім того, він займається ремонтом транспортних засобів, їздить на підробіток до Республіки Польща та може працевлаштуватись для отримання стабільного заробітку, щоб надавати кошти на утримання дочки в більшому розмірі. Представник позивача, адвокат Бакай Л.О. в судовому засіданні вказала, що матеріальний стан позивача з 2021 року погіршився у зв`язку із зростанням економічної кризи в державі, а дитина часто хворіє, що є підставою для збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду від 25.02.2021 року. Також, 17.01.2024 року представник подала до суду письмову заяву, в якій просить подальший розгляд справи проводити без її участі ( а.с. 44 ). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 2 800 грн., не погодившись із запропонованим позивачем розміром аліментів, вказуючи, що на постійній основі допомагає дочці матеріально. Так, надав їй 100 євро, коли вона їхала в Республіку Польща; виділяв кошти на лікування у лікаря-стоматолога; купляв одяг та взуття. Крім того, просить врахувати наявність у нього на утриманні 8-ми річна дитини від іншого шлюбу та 82 річної матері. Вважає, що вартість необхідних дочці речей (одягу та аксесуарів) позивачем завищена. Звернув увагу, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, а не тільки на ньому одному. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано, вказану дочку залишено проживати з позивачем (а.с. 6). Рішенням цього ж суду від 25.02.2021 року з відповідача на користь позивача збільшено присуджений розмір аліментів на утримання вказаної дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення цією дитиною повноліття (а.с. 7-9). Згідно з даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.11.2023 року [PERSON] з народження перебуває на "Д" обліку у дитячого лікаря 29.11.2011 року їй було встановлено діагноз пролапс митрального клапана; 05.11.2016 року - міопію слабої степені; 09.11.2017 року - хронічний тонзиліт; 15.12.2021 року - аутоімунний тиреоїдит ( призначено " Йосен " 3 місяці, " Йодомарин " 3 місяці, " МагнеВ6 " ( а.с. 10 )). Відповідно до копії ехокардіографії, виданої лікарем [PERSON] 31.08.2022 року, за результатами обстеження [PERSON] встановлено, що камери серця в межах вікової норми; скоротлива здатність задовільна; пролапс ПМС І ст. без недостатності ( а.с. 15 ). Позивачем також долучені рахунки (квитанцій) за період 2022-2023 року на купівлю ліків, одягу, мобільного телефону, оплату стоматологічних послуг (а.с.11-14, 16-27). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дочки сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, наявність у нього на утриманні іншої малолітньої дитини, що визнала в судовому засіданні позивач, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що розмір стягуваних аліментів є явно недостатній для забезпечення найбільш необхідних потреб дочки сторін, у зв`язку з чим цей розмір слід збільшити до 2 900 грн. щомісячно, оскільки саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Інших доказів стану здоров`я, матеріального становища дитини та платника аліментів суду не надано, а долучені позивачем квитанції на придбання ліків без підтвердження їх призначення саме дитині сторін не може достеменно свідчити про негативний стан здоров`я цієї дитини. Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини, враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України позивач також зобов`язана приймати участь в її утриманні. Крім того, відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Витрати на лікування є додатковими витратами на дитину і їх розмір має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВС від 13.09.2017 року в справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на лікування дитини, як покликається позивач, не є підставами для збільшення розміру аліментів. Зазначені витрати належать до додаткових витрат на дитину і можуть бути стягнуті за окремим позовом. Отже, позивач не позбавлена права на стягнення витрат на лікування дитини у разі підтвердження нею понесення таких та заявлення відповідного позову. Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України, яка передбачає принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial