Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Першу Полтавську державну нотаріальну контору, про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Полтава Полтавської області є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] . В обґрунтування позову вказав, що він є племінником [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що документів, які підтверджують їхні з тіткою родинні відносини не збереглося. [PERSON] звернувся у встановлений законом строк до Першої Полтавської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої тітки. Постановою державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Троцькою О.А. від 28.10.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Водночас заяви про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини спадкоємці за заповітом до нотаріальної контори, у строки визначені чинним законодавством, не подавали. Спадкоємець за заповітом [PERSON] ( [PERSON] ) померла [INFO] , а спадкоємці [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України є такими, що не прийняли спадщину. [PERSON] зазначає, що він, як племінник померлої [PERSON] , вчинив всі необхідні дії для прийняття спадщини, є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його мати [PERSON] померла [INFO] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] , однак не міг підтвердити факту родинних відносин зі спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження його матері [PERSON] було допущено описку у прізвищі, як її самої, так і її батьків. Замість « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] » . Наразі виправити помилку у свідоцтві про народження матері [PERSON] неможливо. [PERSON] вказує, що у нотаріальній конторі йому було роз`яснено, що для можливості оформлення спадщини після померлої [PERSON] , необхідно підтвердити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31 жовтня 2023 року від відповідача Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю. Представником відповідача зазначено, що до матеріалів позову не додано жодного належного письмового доказу щодо підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , матір`ю позивача. Позивачам до позовної заяви додано лише копію свідоцтва про смерть та фотографії, з яких не зрозуміло хто на них знаходиться, тільки твердження позивача, які у даному випадку не можливо порівняти з іншими доказами (а.с.67-69). 13 листопада 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій просив відхилити доводи Полтавської міської ради. Щодо документального підтвердження факту дошлюбного прізвища його тітки [PERSON] повідомляє, що в постанові Полтавського апеляційного суду по справі № 554/356/21, провадження № 22-ц/814/582/22 та постанові Верховного Суду по справі №554/356/21, провадження № 61-5463св22 є згадування того, що [PERSON] справді мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ним, як позивачем, на підтвердження факту його родинних відносин з [PERSON] , як племінника та тітки, відповідно, надані до позовної заяви відповідні свідоцтва про народження членів їхньої родини , у тому числі і його матері рідної сестри [PERSON] , їх батьків, сімейні фото, письмові свідчення осіб, які є обізнаними щодо наявності та характеру родинних відносин, встановлення факту яких є наразі предметом цього спору. Крім того, позивач вважає трактування представника відповідача висновку Полтавського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) щодо неможливості підтвердження факту, що [PERSON] , [INFO] , та наречена [PERSON] , [INFO] , одна і та ж людина, є некоректним. Позивач просив врахувати, що його матір [PERSON] дійсно народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] від 16.09.1969 р. Позивач зазначає, що в свідоцтві про одруження його батьків [PERSON] та [PERSON] , виданого Полтавським р/б ЗАГС, серія [NUMBER] міститься інформація лише про рік народження нареченої (1914), без зазначення у ньому числа та місяця народження (а.с.82-84). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених у ньому підстав. Відповідач Полтавська міська рада, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи , про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а.с.93), в судове засідання свого представника не направив, про причину його неявки суд не повідомив. Від третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. У заяві зазначено, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.90). Суд, заслухавши учасників справи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 12, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 21 серпня 1970 року [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб , після шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 86, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). З копії Висновку про внесення змін (доповнень) до актового запису цивільного стану складеного начальником Полтавського районного відділу ДРАЦС Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Яковенко І.М. вбачається, що у зв`язку з розбіжностями відомостей, які містяться у свідоцтвах, наданих [PERSON] , з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян та паперових носіях актових записів цивільного стану, неможливим задовольнити прохання заявника щодо внесення змін до актового запису про народження матері № 282 від 16.09.1969 року, який поновлений Полтавським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, виправити прізвище дитини та батьків з « [PERSON] » на « [PERSON] » за відсутності підтверджуючих матеріалів документальних доказів їх достовірності (а.с.20-21). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 лютого 2019 року (а.с.11). З копії повідомлення заступника директора Державного архіву Полтавської області Пустовіт Т.П. від 06.09.2019 р. за № 04-13/792 вбачається, що книги реєстрації актових записів громадського стану про народження с. Розсошенці Полтавського району Полтавської округу Полтавської губернії (нині у складі Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області) за 1923 рік на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили, у зв`язку з чим немає можливості виявити актовий запис про народження [PERSON] . Значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 рр.) нацистськими загарбниками (а.с.32). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , даних у судовому засіданні, вбачається, що останні підтвердили той факт, що [PERSON] є рідним племінником померлої [PERSON] . [PERSON] тривалий час до смерті хворіла та потребувала стороннього догляду, який здійснював за нею [PERSON] із дружиною, які також організовували та проводили поховання останньої. Вказали, що є двоюрідними братами позивача. З копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2021 року (справа № 554/356/2) вбачається, що [PERSON] є племінником померлої [PERSON] , його рідна мати [PERSON] , являється рідною сестрою спадкодавця (а.с.44-47). Даний факт не оспорювався ні в суді апеляційної інстанції, ні в суді касаційної інстанції, що підтверджується відповідними рішеннями суддів (а.с.22-31, 48-44). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі - встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.п.4.2 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №196/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.п.4.12, 4.2 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст.1265\~ЦК України у\~\~п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17). Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Враховуючи, що встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд дійшов висновку про встановлення факту родинних відносин, за яких\~ [PERSON] , яка померла\~ [INFO] у м. Полтаві, є рідною тіткою [PERSON] .

Outcome: approved