Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] з 16.03.1973 проживав та був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , його було визнано наймачем у квартирі. За життя склав заповіт на користь позивачки. [PERSON] вирішив розпочати процедуру приватизації квартири: склав довіреність на ім`я позивачки на представлення його інтересів, зокрема, з питань приватизації, отримав від відповідача копію поквартирної картки, відповідь про те, що квартира перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади, довідку АТ «Державний ощадний банк України» стосовно використання приватизаційних цінних паперів. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка є його спадкоємицею за заповітом. Позивачка зверталась до відповідача із заявою про визнання її наймачем квартири, однак отримала відповідь, що одночасно зі смертю [PERSON] припинив дію договір найму квартири. Так як за життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації квартири, проте не закінчив її у зв`язку зі смертю, зазначає, що позивачка має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на завершення приватизації у порядку спадкування. Просить визнати за [PERSON] право на завершення приватизації квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. У відзиві на позовну заяву від 27.11.2023 відповідач із позовом не погодився, зазначив, що позивачка зверталась до відповідача з приводу приватизації майна. Їй була надана відповідь про відсутність підстав для задоволення заяви. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2023 справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою від 09.11.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання особи, що беруть участь у справі, не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії поквартирної картки та витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] був зареєстрований у квартирі за адресою [ADDRESS] з 16.03.1973 (а.с. 10, 12) Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 13.01.2004 №10 [PERSON] було визнано наймачем вказаної квартири замість попереднього наймача його матері, що померла (а.с. 16). 28.02.2023 [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповідав позивачці. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резніченком М.О. (а.с. 7,8). 24.03.2023 [PERSON] склав довіреність, яку посвідчив нотаріально, на представництво його інтересів [PERSON] , зокрема, з питань приватизації на його ім`я будь якого нерухомого майна, у тому числі квартири [ADDRESS] (а.с. 11) 01.03.2023 [PERSON] звертався до «ЦНАП у м. Суми» із заявою про видачу йому копії поквартирної картки. Копія картки отримана була 07.03.2023 позивачкою (а.с. 9). 02.03.2023 на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру (а.с. 20-21). [PERSON] звертався до Управління комунального майна Сумської міської ради із заявою, на яку 04.04.2023 була надана відповідь про те, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 13). 11.04.2023 [PERSON] видана довідка ТВБВ №10018/0145 Сумським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» про те, що він у основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 15). Позивачка зверталася до відповідача із заявою щодо визнання її наймачем квартири [ADDRESS] . Листом від 01.09.2023 їй було повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки окрім померлого наймача у квартирі інших зареєстрованих осіб не було. Одночасно зі смертю наймача припинив дію договір найму квартири. Відповідно до наданої копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] позивачка є єдиною особою, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини (а.с. 36-46). Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі\~статтею 345 ЦК України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою\~статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Відповідно до статей\~3,\~8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396\~затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передання квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. У пункті 17 цього Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2023 року у справі № 306/2120/21 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності. Судом встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . З березня 2023 року він розпочав процедуру приватизації шляхом звернення до відповідних органів з метою збирання пакету документів для подання заяви про приватизацію квартири. Тобто висловив своїми діями намір на приватизацію квартири, однак не встиг її завершити у зв`язку зі смертю. Наведене дає підстави для висновку суду про те, що позивачка має право на продовження приватизації спірної квартири, яка була розпочата за життя спадкодавцем, який помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію.

Outcome: approved