Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

11 вересня 2023 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його немайнові права на повагу до його честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену [PERSON] 04 вересня 2023 року у дописі на веб-сторінці мережі Facebook наступного змісту: «Знайомтесь Українці Чернігів очільник ТЦК Чернігівського району. І безтурботне життя його родини. Цей лизун казнокрада [PERSON] Після 1,5 року військового стану може дозволити щоб його рідні літали гелікоптером, та плавали на яхтах. Проживають життя подалі від України (Америка). Поки тато виконує свій обов`язок в ТЦК та соціально підтримує свої кармани (бо скільки коштує військовий квиток знають усі) Це не військовий стан а бізнес на крові Українців…». Просив зобов`язати відповідача протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію шляхом її видалення з веб-сторінки мережі Facebook та розміщення на веб-сторінці мережі Facebook тексту рішення суду, ухваленого в даній справі. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04 вересня 2023 року в мережі Facebook на веб-сторінці під авторством [PERSON] було оприлюднено широкому колу користувачів мережі Facebook допис наступного змісту: "Офіс Президента України Спеціалізована антикорупційна прокуратура Верховна Рада України Державне бюро розслідувань Центр Протидії Корупції НАБУ. Знайомтесь Українці Чернігів - очільник ТЦК Чернігівського району. І безтурботне життя його родини. Цей лизун казнокрада [PERSON] Після 1.5 року військового стану може дозволити щоб його рідні літали гелікоптером, та плавали на яхтах.Проживають життя подалі від України (Америка). Поки тато виконує свій обов`язок в ТЦК та соціально підтримує свої кармани (бо скільки коштує військовий квиток знають усі) Це не військовий стан а бізнес на крові Українців. Поки не буде стану війни і не призовуть служити народу України Обленерго, водоканали, [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] їх бізнес працювати для перемоги а не для їх карману діла не буде. PS ВИДАЛЕННЯ СТОРІНОК НЕ ДОПОМОЖЕ ...". Зазначена в дописі та поширена інформація щодо способу життя сім`ї позивача є неправдивою, оскільки містить інформацію про події, яких не існувало взагалі, зачіпає його честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню особою, яка її поширила, на підставі положень ст. 277 ЦК України. Поширення наведеної вище негативної та недостовірної інформації принижує статус законослухняного громадянина, військовослужбовця, офіцера ЗСУ та очільника органу військового управління в очах суспільства, товаришів по службі, керівництва ЗСУ, в колі друзів, знайомих, тощо, оскільки необгрунтовано та протиправно ставить під сумнів дотримання позивачем, як очільником органу військового управління, при виконанні службових обов`язків вимог законів України та загальноприйнятих норм моралі. Такі дії відповідача також порушують право позивача на повагу до честі, гідності та шкодять його діловій репутації. У заяві про усунення недоліків позивач просив позовну заяву в частині стягнення з відповідача моральної шкоди вважати неподаною. Ухвалою суду від 03.10.2023 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн повернуто позивачу. Ухвалою суду від 22.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів справи, вказавши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, надав пояснення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що 03 вересня 2023 року не здійснював жодних публікацій на своїй сторінці у Фейсбук, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог, оскільки «скріншот», наданий позивачем, не може вважатися таким, та з його змісту неможливо встановити про кого саме була нібито поширена інформація. Вказував, що поширена інформація є оціночним судженням, під яким мається на увазі припущення чогось. Суд вирішив можливим проведення судового засідання за відсутності учасників справи, з урахуванням того, що позивач надав клопотання про проведення засідання за його відсутності, відповідач був повідомлений належним чином про день та час проведення судового розгляду та скористався правом надати пояснення по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням доводів позову та поданих пояснень відповідачем суд приходить до висновку. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Водночас відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів\~і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. \~ \~ \~ \~фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом це передумова плюралізму поглядів. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надана фотокопія веб-сторінки « [PERSON] » в мережі Фейсбук від 04 вересня 2023 року з дописом наступного змісту: "Офіс\~Президента України\~Спеціалізована антикорупційна\~прокуратура Верховна\~Рада України\~Державне бюро\~розслідувань Центр\~Протидії Корупції\~НАБУ.\~Знайомтесь Українці\~Чернігів -\~очільник ТЦК\~Чернігівського району.\~І безтурботне\~життя його\~родини.\~Цей лизун\~казнокрада [PERSON] \~Після 1.5\~року військового\~стану може\~дозволити щоб\~його рідні\~літали гелікоптером,\~та плавали\~на яхтах.Проживають\~життя подалі\~від України\~(Америка).\~Поки тато\~виконує свій\~обов`язок\~в ТЦК\~та соціально\~підтримує свої\~кармани (бо\~скільки коштує\~військовий квиток\~знають усі)\~Це не\~військовий стан\~а бізнес\~на крові\~Українців.\~Поки не\~буде стану\~війни і\~не призовуть\~служити народу\~України Обленерго,\~водоканали,\~Тец.\~Ахметова ,\~ [PERSON] їх\~бізнес працювати\~для перемоги\~а не\~для їх\~карману діла\~не буде\~.\~PS\~ВИДАЛЕННЯ СТОРІНОК\~НЕ ДОПОМОЖЕ\~...".» У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами:\~письмовими, речовими і електронними доказами. За правилом статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.\~Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18), «місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу». Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив про таке: «Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 «Докази» розділу І «Загальні положення» ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі. Суди першої і апеляційної інстанцій не перевіряли наявність за посиланням [INFO] статті із назвою «[INFO]», тобто не встановили з належних і допустимих доказів факт поширення [PERSON] оспорюваної інформації, що є обов`язковим при вирішенні справи про захист честі, гідності і ділової репутації». Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». \~ \~ \~ \~Відповідно до наведених положень Закону\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора. \~ \~ \~ \~Разом з тим позивачем не надано до суду відповідного флеш-носія, на якому є скопійованою вказана інформація, що міститься у фотокопії веб-сторінки, яка не засвідчена у встановленому законом порядку, а відповідачем факт такої публікації заперечується. Також позивачем не зазначено у позові відповідного посилання на сторінку, за яким суд може перейти та пересвідчитись про наявність вказаної публікації. \~ \~ \~ \~Судом досліджена сторінка у Фейсбук, яка належить [PERSON] , на якій відсутня публікація від 04 вересня 2023 року, встановити факт видалення такої публікації суд позбавлений можливості. \~ \~ \~ \~ Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази в їх сукупності та факту того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміщення недостовірної інформації на сторінці у Фейсбук, яка належить [PERSON] 04 вересня 2023 року, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed