Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Заступник керівника\~Уманської\~окружної\~прокуратури Черкаської\~області\~в\~інтересах держави\~звернувся\~до суду\~з\~позовом\~до відповідача\~про примусове припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Уманською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в ході опрацювання відомостей щодо законності використання іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Монастирищенської міської територіальної громади встановлено, що [PERSON] (відповідач у справі) являється громадянкою російської федерації. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 08.11.2018 № 2073 відповідач набула право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7123410100:01:001:1535, площею 0,0591 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] . У послідуючому, право власності на вказану земельну ділянку 08.11.2018 зареєстроване [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Конфіскація у власність держави спірної земельної ділянки, яка незаконно використовується іноземним громадянином є ефективним, належним та законним порядком захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави. Зазначений спосіб чітко визначений ч. 4 ст. 145 ЗК України. [PERSON] являється громадянкою російської федерації. Згідно наданої Монастирищенським сектором Міграційної служби в Черкаській області інформації [PERSON] паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документована, а тому вказані вище земельні ділянки не можуть перебувати в її власності. Враховуючи те, що відповідач отримані у спадок земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані в м. Монастирище, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужила, земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. Належними способами захисту інтересів держави у даній справи є примусове припинення права власності відповідача на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Підстави представництва прокуратурою інтересів держави. Позов про конфіскацію земельних ділянок подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ст. 145 ЗК України). Так, законодавцем чітко визначено порядок конфіскації земельних ділянок в іноземних громадян, які не відчужили їх у встановлений законом річний строк. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України. Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі - Положення 1), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Підпунктами 42 п. 4 Положення 1, передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Черкаської області є ГУ Держгеокадастру у Черкаській області. Згідно з п. 1 Положення про ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 08.03.2023 № 85 (далі - Положення 2), ГУ Держгеокадастру у Черкаській області є територіальним органом Держгеокадастру та йому підпорядковане. Відповідно до пп. 34 п. 4 Положення 2, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Наведене свідчить, що ГУ Держгеокадастру у Черкаській області наділене повноваженнями щодо подання до суду позову про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Звернення прокурора у даному випадку з позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: припинення володіння громадянкою російської федерації земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території України без належних на те правових підстав. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які [PERSON] незаконно використовує, є ефективним, належним, таким, який передбачений законом спосіб захисту порушених прав держави в особі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо припинення права власності [PERSON] на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації у власність держави, які незаконно використовуються іноземним громадянином. Зазначений спосіб захисту, порядок припинення права власності та відповідний уповноважений орган чітко визначені ч. 4 ст. 81, ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України. За змістом ч. 4 ст. 145 ЗК України право заявлення позову про конфіскацію земельної ділянки у подібних правовідносинах належить ГУ Держгеокадастру у Черкаській області. Уманською окружною прокуратурою 05.07.2023 в адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, як органу уповноваженому на захист інтересу держави, скеровано лист № 53/2 - 495вих-23 про надання інформації щодо вжитих заходів до припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки в судовому порядку. Листом № 10-23-0.44-153/90-23 від 28.07.2023 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що Головним управлінням не вживалися заходи щодо відчуження даних земельних ділянок, оскільки їм не було відомо про даний факт. Водночас в листі зазначено, що у зв`язку із відсутністю коштів на сплату судового збору ГУ Держгеокадастру в Черкаській області не має змоги звернутися із відповідною заявою до суду. Викладені в листі ГУ Держгеокадастру в Черкаській області причини не є поважними, свідчать про бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу та є підставою для подачі позову прокурором. Звернення прокурора до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання використання успадкованих іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Недотримання відповідачем вимог законодавства України безумовно порушує також публічні інтереси держави, як інституту, який покликаний врегулювати відносини у певній сфері, а правовідносини, пов`язані з використанням земельних ділянок, становлять суспільний інтерес. Враховуючи вищенаведене, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є однією з підстав для представництва прокурором інтересів держави. Враховуючи зазначене, подання Уманською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повністю узгоджується з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України. Звернення заступника керівника Уманської окружної прокуратури до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. У відповідності до абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Уманською окружною прокуратурою повідомлено позивача - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про вжиття представницьких повноважень в їх інтересах. Просять припинити право власності [PERSON] (громадянки рф, адреса проживання: [ADDRESS] , російська федерація, ІПН [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 0,0591 га, кадастровий номер 7123410100:01:001:1535, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.11.2018 за № 28819150 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1688838571234, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та стягнути судові витрати. На електронну\~адресу суду\~через підсистему\~«Електронний суд»\~25.09.2023\~від представника\~позивача Головного\~управління Держгеокадастру\~у Черкаській\~області надійшло\~клопотання/заява,\~відповідно до\~якої за\~даними відомостей\~з Державного\~реєстру речових\~прав №\~333895642\~від 29.05.2023\~за громадянкою\~ [PERSON] 08.11.2018\~зареєстроване право\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 7123410100:01:001:1535\~загальною площею\~0,0591\~га,\~цільове призначення\~-\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Вказані земельні ділянки, за матеріалами справи, відповідачем набуті на підставі свідоцтв про право на спадщину від 08.11.2018 № 2073 та належала громадянці [PERSON] . [PERSON] є громадянкою російської федерації (адреса проживання: [ADDRESS] , російська федерація). Також в матеріалах справи, міститься інформація надана Монастирищенським сектором Міграційної служби в Черкаській області відповідно до якої громадянка [PERSON] з паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документована, а тому вказана земельна ділянка не може перебувати у власності вказаної громадянки. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується та обставина, що відповідач [PERSON] не відчужила належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7123410100:01:001:1535. Враховуючи те, що відповідач земельну ділянку сільськогосподарського призначення, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку не відчужила, право власності відповідача на цю земельну ділянку підлягає конфіскації за рішенням суду. 08.09.2023 Уманською окружною прокуратурою заявлено позов в порядку ст. 4, 56 ЦПК України про примусове припинення власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації громадянці [PERSON] . Головне управління підтримує позов Уманської окружної прокуратури, просить задовольнити позовні вимоги та здійснювати розгляд справи без участі представника Головного управління. Ухвалою суду від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.01.2024 постановленою без виходу до нарадчої кімнати вирішено проводити заочний розгляд справи. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, з підстав зазначених у заявах по суті справи. \~ \~\~\~ \~\~У судове\~засідання представник\~позивача ГУ Держгеокадастр\~у Черкаській\~області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Просить справу розглядати у відсутність представника управління, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, про що зазначив в заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до \~ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Зі змісту п. 3 ч.1\~ст. 131-1 Конституції України\~вбачається, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 1, 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Верховний суд у справі № 804/4585/18 (постанова від 05.11.2019) сформулював правову позицію, відповідно до якої «інтереси держави» є оціночним поняттям, що охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом; надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеженого повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Зазначене узгоджується у позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 806/1000/17 (адміністративне провадження № К/9901/2562/17) від 25.04.2018. Разом з цим, більш широке тлумачення зазначених понять наводить Верховний Суд при розгляді справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц). На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин. Згідно з ч. 2\~ст. 4 ЦПК України\~у випадках встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 ЦПК України\~у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Частиною 1, 2\~ст. 57 ЦПК України\~встановлено, що органи та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу\~звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Відмова органів та інших осіб, які відповідно до\~статті 56\~цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі. Приписи\~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 56 ЦПК України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Згідно з ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»\~державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене\~постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15\~(із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 164 від 24.02.2023) (надалі за текстом\~Положення) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно з п. 8 Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. ГУ Держгеокадастру в Черкаській області у відповідності до пп. 33 п. 4 Положення організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, а тому відповідно до положень\~ст. 145 ЗК України\~наділене правом на подання такого роду позовів. Таким чином, судом встановлено, що органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах на час звернення до суду з позовом, є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області. Судом встановлено, що 05.07.2023 за № 53/2-495вих-23 заступником керівника Уманської окружної прокуратури, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, направлено лист - запит на ім`я Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому повідомляють, що на території області мають місце факти тривалого неправомірного володіння громадянами інших держав, зокрема, російської федерації, земельними ділянками сільськогосподарського призначення (а.с. 20 - 22). Листом Головного\~управління Держгеокадастру\~у Черкаській\~області від\~28.07.2023\~№ 10-23-0.44-153/90-23\~прокурора повідомлено,\~що від 13.03.2022 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, обмежено проведення перевірок дотримання вимог земельного законодавства та вжиття заходів реагування та у зв`язку з відсутністю фінансування Головне управління позбавлено можливості сплачувати судовий збір для подання позовних заяв до суду (а.с. 23). Заступником керівника Уманської окружної прокуратури 04.09.2023 за № 53/2-648вих-23 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, направлено лист, яким повідомлено Головне управління, що прокуратурою буде здійснено представництво інтересів держави в суді в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оскільки Держгеокадастр заходів про примусове припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації не вживало (а.с. 26). Враховуючи те, що порушення вимог чинного законодавства під час розпорядження земельними ділянками державної власності триває протягом значного проміжку часу та виявлено саме прокурором, а не уповноваженими органами, зволікання, попри інформування місцевою прокуратурою про наявні порушення, не звернення з відповідним позовом до суду явно свідчить про нездійснення Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області захисту інтересів держави, тобто їх бездіяльність. Враховуючи викладене, судом встановлено, що у даному випадку має місце порушення інтересів держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Відтак, з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Щодо примусового припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0591 га, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7123410100:01:001:1535, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.11.2018, серія ННР 460281, зареєстровано в реєстрі за № 2073 (а.с. 13). Речове право зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину 08.11.2018 за № 28819150, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 333895642 від 29.05.2023. Згідно змісту даних документів вбачається, що [PERSON] є громадянкою російської федерації та зареєстрована в [ADDRESS] , російська федерація, відповідно до національного паспорта іноземця, серія та номер [NUMBER] , виданий 18.08.2016 відділом УФМС Росії по м. Москві в сел. Московський, країна громадянства: російська федерація (а.с. 13, 14 15). Заступник керівника Уманської оружної прокуратури 08.06.2023 за № 53/2-414Вих 23 звернувся до Монастирищенського сектору УДМС у Черкаській області із листом запитом щодо надання інформації про документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, зокрема, [PERSON] та країни, громадянином (підданим) якої є [PERSON] , а також щодо місця проживання в Україні чи за кордоном (а.с. 16 - 18). Відповідно до відповіді на запит, наданої 09.06.2023 Монастирищенським сектором УДМС України в Черкаській області, згідно проведеної перевірки за обліками ЄІАС УМП ДМС України, зокрема, [PERSON] не документована паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 19). В силу ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, Щокін проти України від 14.10.2010, Сєрков проти України від 07.07.2011, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23.11.2000, Булвесад проти Болгарії від 22.01.2009, Трегубенко проти України від 02.11.2004, East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України\~суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею - земельні відносини регулюються\~Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 19 ЗК України з емлі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на такі категорії землі сільськогосподарського призначення. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно з ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130\~цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~130\~ЗК України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава. Іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Цей абзац втрачає чинність за умови та з дня схвалення на референдумі рішення, визначеного абзацом восьмим цієї частини. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~ст.\~80\~ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм\~ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно з ч. 3\~ст. 81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4\~ст. 81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно з ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Як було встановлено судом вище, земельна ділянка № 7123410100:01:001:1535 набута відповідачем шляхом прийняття спадщини, відповідно до цільового призначення є земельними ділянками сільськогосподарського призначення та зареєстровані за відповідачем 08.11.2018. Відповідно до п. «д, е» ч. 1\~ст. 140 ЗК України\~підставами припинення права власності на земельну ділянку, зокрема, є: конфіскація за рішенням суду: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з п. в ч. 1\~ст.\~143\~ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку, зокрема, у разі: конфіскації земельної ділянки. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ ст.\~145\~ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі конфіскації. Згідно з ч. 1 ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , будучи іноземцем, а саме громадянкою російської федерації протягом року з часу переходу права власності на спірні земельні ділянки не відчужила, право власності на них слід припинити примусово шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням відповідачу [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем. Звертаючись до суду з позовом про примусове припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації, прокурор в інтересах держави просив припинити право власності відповідача на спірні земельні ділянки шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, однак, суд враховує, що примусова конфіскація спірних земельних ділянок без компенсації відповідачу їх вартості не відповідає приписам\~ст. 145 ЗК України\~та буде порушенням права власності відповідача на мирне володіння своїм майном, принципу пропорційності, тобто розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються, а отже позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, припинити право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] , виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до приписів\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволено фактично у тому обсязі, що заявлялось прокурором, за винятком способу реалізації земельних ділянок, то з відповідача [PERSON] на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн . На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial