Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньої транспортної пригоди та заподіяних збитків. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06.02.2023 року, приблизно о 16:20 на вул. Семена Палія, буд. 103В, м.Одеса, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2103 р. н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки SKODA OCTAVIA, р. н. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.. За результатами розгляду справи № 504/845/23 про адміністративне правопорушення постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.03.2023 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована. Внаслідок дій [PERSON] позивач зазнав великих матеріальних збитків які до часу подання позову не відшкодовані. Окрім того позивач вказує на те, що внаслідок зазначеної ДТП, він отримав суттєву моральну шкоду і стрес. Необхідність постійного та тривалого відвідування усіх можливих інстанцій та організацій, відвідування засідання суду, які пов`язані з вирішенням питань щодо ДТП, також негативно вплинули та продовжують впливати на його нервовий та душевний стан. Розмір завданої позивачу моральної шкоди ним оцінено у розмірі 10 000 гривень. Також Позивачем було витрачено кошти на проведення оцінки матеріальної шкоди та збитків разом з відновлювального ремонту транспортного засобу 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп. та понесено витрати на правову допомогу у розмірі 6500 які він також просить стягнути з відповідача. 26.05.2023 ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області було відкрито провадження у даній справі. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач отримавши позовну заяву з додатками та будучи повідомленим про дату та час судового засідання до суду не з`явився будь яких заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2023 року, приблизно о 16:20 на вул. Семена Палія, буд. 103В, м. Одеса, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2103 р. н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки SKODA OCTAVIA, р.н. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. За результатами розгляду справи № 504/845/23 про адміністративне правопорушення за фактом вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, Комінтернівським районним судом Одеської області постановою від 08.03.2023 року в діях [PERSON] , було встановлено наявність порушень п.п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів, а його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] є власником автомобілю Skoda Octavia державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 0160-02/23 від 09.02.2023 року виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] з метою визначення вартості збитку, нанесеного [PERSON] , який є власником пошкодженого автомобіля Skoda Octavia державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідачем не подано. Як вбачається із матеріалів справи, вартість виготовлення звіту №0160-02-23 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складає 2 000 грн., що були сплачені [PERSON] (оплата підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера у зв`язку з чим суд вважає правомірним покладення обов`язку відшкодування даних коштів на відповідача. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та статті 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з відповідними змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 вищезазначеної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених обставин, суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням транспортного засобу, і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача, як особи що несе відповідальність за завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відповідного відшкодування суд приймає до уваги твердження позивача про спричинення йому душевних страждань і переживань, зумовлених нервовим потрясінням, пошкодженням цінного майна, що викликало істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він не міг користуватись автомобілем, необхідністю витрачати час, зусилля і власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, адвокатів та до суду, щоб довести порушення своїх прав. При цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості суд вважає виправданим та достатнім визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.. Крім того, згідно зі ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1495,81 грн. (квитанція 32528798800006836937 від 03.05.2023 року )та 6500 гривень витрат на правову допомогу (платіжна інструкція №0.0.2919909321.1 від 24.03.2023 року) На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial