Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. 1.1.Позивач обґрунтовує тим, що мало місце ДТП, винен у якому відповідач, що встановлено постановою суду №559/1516/22. Позивач за страховим полісом виплатив потерпілому фактичний розмір шкоди, завданої в наслідок ДТП: 129329,86 грн. Страховик винуватця-відповідача - це третя особа в цій справі, - виплатив товариству страхове відшкодування згідно рішення господарського суду №910/13068/22 в розмірі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу за ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 64128,49 грн. А різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 65201,37 грн. зобов`язаний сплатити відповідач згідно ст. 993, 1187, 1194 ЦК України, яку і просить стягнути з нього в порядку регресу, а також судові витрати зі сплати судового збору. 1.2.Відповідач подав відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову внаслідок безпідставності. Обґрунтовує з посиланням на правову позицію ВС №924/675/17, що в рішенні господарського суду №910/13068/22 встановлено реальний розмір збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,5954 %, спричинених ДТП: 65628,49 грн. Тож вважає, що позивач повторно звернувся з аналогічними позовними вимогами до суду тільки до іншого відповідача, з метою перекладення негативних наслідків щодо виплати страхового відшкодування у більшому розмірі, ніж визначено Законом та встановленого судом. 1.3.Позивачем подано відповідь на відзив, зауважує, що правова позиція ВС №924/675/17 стосується правовідносин у сфері обов`язкового страхування з відповідними обмеженнями (з урахуванням фізичного зносу далей), а в цій справі виплата потерпілому відбулась за договором добровільного страхування згідно реально завданих збитків (без врахування фізичного зносу деталей, а згідно вартості відновлювального ремонту). За загальним правилом, при недостатності страхового відшкодування різницю (а це коефіцієнт фізичного зносу +франшиза) має сплатити винна у ДТП особа. І це підтверджено також усталеною судовою практикою, на підтвердження чого посилається на 22 постанови ВС. 1.4. Представник третьої особи надав суду пояснення, що ним як страховиком повністю виконане рішення господарського суду №910/13068/22 в розмірі 64128,49 грн., тож ПрАТ «УТСК» повністю виконало свої зобов`язання за договором страхування щодо сплати страхового відшкодування за подією, яка відбулась 21.06.2022. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 27.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті. 2.2. Ухвалою суду від 15.11.2023 відмовлено відповідачу в клопотанні розглядати справу з викликом сторін і задоволено його клопотання про встановлення додаткового строку для подачі відповіді на адвокатський запит - до 31.12.2023. Тому позивачу і третій особі надано строк для подачі додаткових пояснень, за бажанням, до 15.01.2024. Відповідь надійшла у встановлений строк, додаткові пояснення відсутні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. З постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 липня 2022 року встановлено, що 21.06.2022 року відбулось ДТП між автомобілем марки «MAN TGX18.440», д.н.з. [NUMBER] » з причепом «BENALU Т34С», д.н.з. [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, (а.с.6). Згідно інформації з бази МТСБУ, на момент ДТП автомобіль марки «MAN TGX18.440», д.н.з. [NUMBER] » був застрахований у ПрАТ «УТСК», страховий поліс №2091635334 був діючим (а.с.36). Автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] було застраховано в Страховій компанії «АРКС» за договором добровільного страхування (а.с.10-17), до якої 21.06.2022 [PERSON] звернувся із заявою про страховий випадок (а.с.18). Згідно з рахунком - фактурою СТО (ФОП [PERSON] ) №ВПВ0000592 від 23.06.2022, вартість матеріального збитку згідно з ремонтною калькуляцією, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «Volkswagen Passat» становила 129 329,86 грн. (а.с.22-26). АТ «СК «АРКС» було складено страховий акт №ARX3301073 від 01.07.2022 на суму 129 329,86 грн. згідно з розрахунком страхового відшкодування (а.с.30,31). В подальшому АТ «СК «АРКС» було сплачено страхове відшкодування на загальну суму 129 329,86 грн, з яких частину коштів в с умі 123 523,86 грн. на рахунок СТО (ФОП [PERSON] ), що встановлено з платіжного доручення №898500 від 04 липня 2022 року (а.с.32), а 5 706,00 грн. - зараховано за страховими платежами, несплаченими страхувальником. В рішенні Господарського суду міста Києва №910/13068/22 від 24.04.2023 з посиланням на положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються з урахуванням зносу і застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля у спірних відносинах між двома страховими компаніями ПАТ «СК «АРКС» та ПРАТ "УТСК" є обов`язковим. Разом з тим позивач ПАТ «СК «АРКС» визначив суму страхового відшкодування без урахування фізичного зносу, на підставі рахунку СТО №№ ВПВ0000592 від 23.06.2022, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склав 129 329,86 грн. А відповідач ПРАТ "УТСК" надав звіт оцінювача № 68-R/11/66 від 21.06.2021, згідно з яким коефіціент фізичного зносу пошкодженого автомобіля "Фольксваген", реєстраційний номер [NUMBER] , склав 59,5 % (0,5954). Отже, суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, складає 65 628,49 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,5954 %), а також вираховано франшизу . Також для АТ «СК «АРКС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 64 128,49 грн. страховиком відповідача ПрАТ «УТСК» згідно рішення Господарського суду міста Києва №910/13068/22 від 24.04.2023, що підтверджується платіжними інструкціями№16526 та №16527 від 18.05.2023 на таку загальну суму (а.с. 54). Позивачем [PERSON] було надіслано вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, що підтверджується листом №0015309/ІНС від 21.06.2023 (а.с.35), яка залишена відповідачем без реагування. IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями п. п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що Страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. За змістом ст. 29, п.п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. Суд робить висновок, що оскільки відповідач спричинив ДТП та завдав потерпілому матеріальні збитки, а право вимоги перейшло до страховика-позивача, тому зобов`язаний їх відшкодувати. 5.2. Відшкодуванню підлягають збитки, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, тобто згідно реальної вартості за ст.1192 ЦК України. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту фактично здійсненого ФОП [PERSON] становить 129 329,86 грн, які були сплачені позивачем, а виплачене страховою компанією відповідача страхове відшкодування становить 64 128,49 грн., то з [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 65 201,37 грн., що відповідає нормам цивільного законодавства і усталеній судовій практиці. 5.3. Посилання відповідача на необхідінсть стягнення лише вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,5954% і повторне вирішення тієї ж ситуації не заслуговують на увагу, оскільки врахування коефіцієнту зносу є обов`язковим у правовідносинах між страховими компаніями з врахуванням відповідних положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Однак, за договором не обов`язкового, а добровільного страхування між страховиком і потерпілим сторони узгодили виплати відпвідно до реальної вартості здійснених витрат. Позивачем доведено, що ремонт автомобіля становив 129 329,86 грн, які сплачено, вказане підтверджено належними доказами, що сумніву у суду не викликають. Тож, відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду на адресу страховика згідно правил регресу. 5.4. Посилання відповідача на правову позицію ВС №924/675/17 не заслуговує на увагу, оскільки вона не релевантна фактичним обставинам цієї справи: там мова йде про правовідносини між двома страховиками, а в цій справі - між винуватцем ДТП і страховиком, до якої від потерпілого перейшло право вимоги щодо відшкодування розміру завданих внаслідок ДТП збитків. 5.5. В підсумку, суд задовольняє обгрунтований позов. Відповідно статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. (а.с.7) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved