Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитина постійно проживає з позивачем та має із нею сталий соціальний зв`язок. Позивачка добросовісно виконує свої материнські обов`язки, створює для дитини всі необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує усім необхідним та піклується про культурний розвиток та належний відпочинок дитини. Відповідач частково бере участь у вихованні дитини, однак не надає належної уваги та турботи як батько. З метою кращого та належного життя та розвитку дитини позивач просить суд визначити місце проживання сина з нею, оскільки відповідач проживає окремо, тому вона звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2023 року справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 07 квітня 2023 року ухвалою суду витребувано в Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. 14 червня 2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом із батьком, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та встановлення графіку побачень з дитиною. 04 серпня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування. Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом із батьком, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та встановлення графіку побачень з дитиною відмовлено. 23 січня 2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказуючи на те, що він бажає спілкуватися з дитиною та брати активну участь у її житті. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на наявну в матеріалах справи заяву та висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору, суд, з урахуванням думки сторін, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в Мексиканських Сполучених Штатах народився [PERSON] , місце народження - муніципалітет Беніто Хуарез штат Кінтана Роо, Мексика . Батьками дитини зазначені громадяни України [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 вересня 2020 року та засвідченим у місті Канкун, Кінтана Роо заступником Міністерства управління з соціальних та міжвідомчих питань по північній зоні Міністерства внутрішніх справ штату Кінтана Роо Хоелем Еспінозою Морено 24 вересня 2020 року. Справжність перекладу вказаного свідоцтва про народження засвідчена підписом першого секретаря з консульських питань Посольства України у Мексиканських Сполучених Штатах Киричком О.В. 01 квітня 2021 року. Таким чином, факт народження дитини підтверджений належними доказами. Батьківство відносно дитини визнається обома сторонами. Встановлено також, що обоє батьків бажають приймати активну участь у вихованні дитини, дбати про її матеріальне забезпечення та гармонійний розвиток. Зокрема, згідно з розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №637 від 07 вересня 2023 року «Про визначення способів участі батька у вихованні дітей» визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] . Разом із цим, як з`ясовано судом, між сторонами наявний спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини. Оцінюючи доводи сторін, наведені в обґрунтування їхніх вимог та заперечень, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України. Положеннями ч. 6 ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Таким чином, законодавством визначена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та, відповідно, рівність прав та обов`язків дитини щодо батьків, а також те, що визначальну роль при вирішенні питань про місце проживання дітей з одним з батьків повинні відігравати найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Вони зобов`язані піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіті, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками. Згідно із ст. 155, 157 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а також, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, бере до уваги правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 402/428/16-ц. Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 716/591/19. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». За правилами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103/5452/41/3 від 27 липня 2023 року вказаний орган опіки вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] . Із досліджених судом доказів також встановлено, що позивачка працює на посаді бухгалтера в ТОВ «Автолайф Центр», має стабільний дохід, у квартирі за місцем її проживання створені всі належні умови для нормального життя та розвитку дитини. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд не вбачає підстав для непогодження із висновком органу опіки та піклування, який не суперечить інтересам дитини. Крім того, судом враховується, що відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність обставин, що унеможливлюють визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Із урахуванням вищевказаних обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що найкращим інтересам дитини відповідатиме її спільне проживання саме з матір`ю, а тому, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Разом із цим, суд наголошує на тому, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний виконувати розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №637 від 07 вересня 2023 року про визначення способів участі батька у вихованні дітей, а мати, проживаючи разом з дитиною, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved