Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Представник позивача адвокат Подплєтьонний С.С. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення [PERSON] навчання у Черкаській медичній академії, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Заявлені позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що у\~період з\~25\~вересня 2003\~року до\~16\~червня 2009\~року позивач\~у справі\~ [PERSON] \~перебувала у\~шлюбі з\~відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2009 року Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. До досягнення повноліття донькою з відповідача стягувалися аліменти на її утримання. Однак, після досягнення повноліття донькою, відповідач припинив утримувати доньку. Представник позивача вказує, що з 01 вересня 2020 року донька сторін [PERSON] навчається у Черкаській медичній академії, на денній формі навчання. Період навчання становить з 01 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року. Водночас, представник позивача зауважує, про те, що оскільки донька сторін навчається на денній формі навчання, вона немає можливості працевлаштуватися та отримувати дохід, який би міг забезпечити її потреби. При цьому, представник позивача стверджує, що дохід позивача не дає можливості забезпечити належне матеріальне утримання доньки, а донька потребує витрат на харчування, одяг, кошти на проїзд з місця проживання до місця навчання та у зворотному напрямку. Окрім того, представник позивача вказує, що відповідач є працездатною особою та немає проблем із здоров`ям, які б унеможливлювали надання доньці матеріальної допомоги. Достатніми для належного утримання доньки представник позивач вважає аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення [PERSON] навчання у Черкаській медичній академії, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 22 листопада 2023 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 11 січня 2024 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації та місцем фактичного проживання. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, позивач у справі [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 16 червня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 червня 2018 року, актовий запис № 285. 24 грудня 2015 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист у справі № 2-425/09 про стягнення із відповідача у даній справі [PERSON] аліментів на користь позивача у даній справі [PERSON] для утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей даного віку, починаючи з 16 лютого 2009 року. На підставі вищевказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Матейчук О.В. 04 січня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49764323. [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття [INFO] . Із довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 381151-2019 від 21 грудня 2019 року вбачається, що донька сторін [PERSON] зареєстрована за однією адресою з позивачем: [ADDRESS] . Водночас, представник позивача зазначає, що [PERSON] проживає разом з матір`ю і даний факт відповідачем не спростовано. Відтак, на даний час [PERSON] є повнолітньою та з 01 вересня 2020 року навчається на контрактній основі на ІV курсі Черкаської медичної академії на денній формі навчання, зі строком навчання до 30 червня 2024 року, що підтверджено довідкою № 382/04-03 від 03 жовтня 2023 року, виданою інспектором відділу кадрів Черкаської медичної академії Мариною Меркотан. За вказаних обставин [PERSON] позбавлена можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом вказаної норми закону, позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, оскільки, як встановлено судом, донька проживає разом з матір`ю. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що повнолітня донька сторін на даний час навчається, суд вважає доведеним, що вона потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки донька сторін у справі досягла віку, який перевищує 18, але є меншою 23 років; продовжує навчання; потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; а відповідачем не спростовується можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання [PERSON] ; суд дійшов висновку, що останній повинен на рівні з позивачем приймати участь в утриманні повнолітньої доньки, яка навчається, до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим, працездатним чоловіком. Крім того, суд зважає на те, що відповідач не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у запропонованому позивачем розмірі. Зокрема, зважаючи на положення частини 1 статті 32 ЦК України, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітньої доньки слід стягувати на користь доньки, оскільки [PERSON] , є повнолітньою та може самостійно розпоряджатись коштами. З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, зазначених норм матеріального права, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти її на утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10 листопада 2023 року та до закінчення останньою навчання, але не довше як до досягнення нею 23-річного віку. Частка у сплаті аліментів в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, є співмірною і такою, що якнайкраще забезпечить інтереси [PERSON] , водночас, не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. Що ж до вимог в частині визначення мінімального розміру стягуваних аліментів, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у їх задоволенні, оскільки підстави для застосування мінімального розміру аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відсутні, так як [PERSON] досягла повноліття, а тому в розумінні вимог чинного законодавства України не є дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: partial