Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 листопада 1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був розірваний 14 вересня 2012 року. Стверджує, що від даного шлюбу у них є син - син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час син є повнолітнім. Посилається нас те, що до досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, однак, після досягненням повноліття дитини, [PERSON] категорично відмовився сплачувати аліменти, чи якимось іншим чином додомагати сину. Позивачка зазначає, що син проживає разом з нею в Королівстві Іспанія, та є учнем середньої школи імені Хуана де ла Сьєра. Вказує на те, що на даний час відповідач перебуває на заробітках в Королівстві Іспанія та на її думку має фінансову можливість допомогати з утриманням сина. А тому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , що продовжує навчання, в сумі 8000,00 (вісім тисяч) гривень, що еквівалентно 200 (двісті) євро на місяць, до досягнення синові 23 років. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2023 року відкрито провадження по справі. Сторони в судове засідання не з?явилися, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Представником позивачки, адвокатом Петрунько І.А. до суду було скеровано заяву про розгляд справи за її відсутності та її довірительки. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, відомостей про поважність причин неявки суду не надав. Згідно ст.274 ч. 1 ЦПК України\~в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280\~ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Відділом Рацс Велес-Малага (а.с.8-10). Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.09.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З довідки НІ3065415, виданої навчальним закладом 18.09.2023 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається в середній школи імені Хуана де ла Сьєра, та вивчає предмети, що відповідають «першому курсу початкової професійної підготовки середнього рівня освіти (Адміністративне управління) (а.с.12-14). Довідкою про доходи підтверджується, що середня заробітня плата в Королівстві Іспанія становить приблизно 1500,00 євро на місяць (а.с.15-16). Як встановлено судом під час дослідження наданих письмових доказів, відповідач [PERSON] перебуває на заробітках в Іспанії, що підтверджується відповідним дозволом Е22839812 (а.с.17). Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. За змістом статті 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Главою 16 Сімейного кодексу України регулюються правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки, сина. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Разом з цим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчатися суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом встановлено, що [PERSON] добровільно участь у витратах на утримання сина після припинення стягнення аліментів не приймає. Однак, доказів наявності у власності відповідача майна суду надано не було. Крім того, аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 8000,00 гривень (що еквівалентно 200 євро) щомісячно, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд звертає увагу на те, що після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку, які повинні доводити наявність обставин необхідності матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і непередбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку, сина законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трирічного віку законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви, не передбачено встановлення для нього мінімального гарантованого розміру аліментів. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 753/20347/20 наголосив на тому, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалась позивачка, як на підставу вимог, оцінивши належність та допустимість, достовірність кожного доказу як окремо так і в їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідач повинен вживати всіх можливих заходів для власного забезпечення належних умов життя, так і своїх дітей. Тобто відповідач, як і позивач зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, оскільки він продовжує навчання, не працює, і відповідно, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, однак суд враховує також відсутність доказів інших витрат позивачки, крім навчання сина у навчальному закладі. Суду не надано доказів про інші витрати, які несе позивачка у зв`язку з навчанням сина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , але в меншому розмірі, ніж заявила позивачка. Суд, враховуючи встановлені обставини по справі, вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , як повнолітнього сина в сумі 1500,00 гривень щомісячно і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років, починаючи з 29.11.2023 року, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги. Разом з цим, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. оскільки позивачка була звільнена від його сплати під час звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial