Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

25 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник здійснює постійний догляд за своєю тещею - [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю першої А групи безстроково та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Заявник вказує, що проживає разом із тещею, піклується про неї та здійснює постійний догляд, забезпечує продуктами харчування та ліками. [PERSON] є близьким родичем [PERSON] та має можливість доглядати за нею. Оскільки встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду за [PERSON] необхідне заявнику для можливості офіційного підтвердження такого догляду в державних органах, заявник прохає суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме здійснення постійного догляду за [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 31 липня 2023 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження по справі. Заявник, [PERSON] будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Ольшанська О. Б. у судовому засіданні підтримала заяву та прохала її задовольнити. Крім цього зазначила, що [PERSON] має доньку, але за станом здоров`я і характером роботи вона не може здійснювати догляд матері. Представник заінтересованої особи, виконавчий комітет Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Кобеляцької міської ради, за наявними в матеріалах справи документах. Рішення прохає прийняти на розсуд суду. Крім цього, 26.10.2023 року до суду надійшли письмові пояснення, в який виконавчий комітет Кобеляцької міської ради вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. У поданій заяві та доданих документах заявник [PERSON] не вказує ким порушуються, не визнаються або оспорюються його права, свободи та інтереси, з якою метою йому необхідне встановлення факту здійснення постійного догляду за [PERSON] та чи застосовувався позасудовий порядок для встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду. Жодного належного та допустимого доказу заявником не подано. Зазначає, що надавачам соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Норми чинного законодавства не вимагають для призначення виплат особі, що здійснює догляд, встановлення в судовому порядку факту здійснення постійного догляду. Необхідність такого догляду та сам факт його здійснення, встановлення уповноваженим органом на підставі поданих документів. Разом з тим, виконавчим комітетом\~ Кобеляцької\~ міської\~ ради проведено перевірку та встановлено, що [PERSON] компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, не призначалася, оскільки заява з відповідним пакетом документів на призначення компенсації до відділу соціального забезпечення апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради не надходила. Враховуючи те, що законодавство передбачає позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду, а заявник [PERSON] не скористався позасудовим порядком та не довів, у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів, представник заінтересованої особи вважає, що заява не підлягає задоволенню. Заінтересована особа, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 03 жовтня 2023 року від [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання підтверджує всі факти, викладені заявником у поданій заяві. Дійсно, [PERSON] здійснює догляд за нею, допомагає в обслуговуванні, веде господарство через неможливість здійснення цих дій самостійно за станом здоров`я. Враховуючи викладене, заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення судового рішення по суті заявлених вимог. Розгляд справи прохає здійснювати без її участі. Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на цей час спільно проживає із тещею - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб, укладеного між [PERSON] і [PERSON] серії [NUMBER] та\~ свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА № 170428, [PERSON] , [INFO] , має першу А групу інвалідності загального захворювання. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 15). [PERSON] рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 14). Згідно акту сусідів про проживання за адресою та здійснення догляду за особою, [PERSON] дійсно проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та здійснює постійний догляд за [PERSON] , допомагає останній у вирішення побутових завдань та самообслуговуванні у зв`язку з наявністю у [PERSON] уражень здоров`я, викликаних перенесення інсультом, які позбавляють її можливості самотужки забезпечувати побутове обслуговування (а.с. 12). Звернувшись із заявою до суду [PERSON] посилався на те, що він є зятем [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю першої А групи безстроково та потребує сторонньої допомоги. Встановлення факту постійного догляду за [PERSON] необхідне заявнику для можливості офіційного підтвердження такого догляду в державних органах. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки. Таким чином, обов`язковою умовою для встановлення певного факту є встановлення його юридичного значення, тобто доведення, що від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб і якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 цієї Постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України. Висновком про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі [PERSON] рекомендовано соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Пунктом 3 частини 6 статті 13 Законом України «Про соціальні послуги» для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні. Формування реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99. Тобто, законом визначено інший, позасудовий, порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою яка потребує постійного догляду. Так, чинне законодавство передбачає порядок встановлення факту постійного надання соціальних послуг (догляду). Положення статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» визначають, що підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг. Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг (ч. 4 ст. 19 цього Закону). Згідно з п. 25 Порядку організації надання соціальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01червня 2020 року № 587 (далі - Порядок) для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (далі - особа), подає уповноваженому органу за своїм задекларованим/ зареєстрованим місцем проживання (перебування) заяву про надання соціальних послуг (далі - заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку. Перелік документів для призначення соціальних послуг встановлено п. 28 вищевказаного порядку. Норми чинного законодавства не вимагають для призначення виплат особі, що здійснює догляд, встановлення в судовому порядку факту здійснення постійного догляду за особою похилого віку, з когнітивними порушеннями або інвалідом. Необхідність такого догляду та сам факт його здійснення, встановлюється уповноваженим органом на підставі поданих документів. З вказаного вбачається, що законодавство передбачає позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду. Положеннями Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку визначено, що обов`язковою передумовою встановлення юридичного факту догляду за особою, яка має інвалідність першої групи, є наявність постійного і безперервного догляду. При цьому нездатність особи до самообслуговування передбачає постійну потребу особи в сторонній допомозі, а не час від часу, з одночасним оформленням такого догляду в органах соціального захисту населення. Отже, для встановлення факту постійного догляду за особою, заявник має довести, що він звертався до відповідних уповноважених органів системи надання соціальних послуг з заявою щодо оформлення такого догляду та набув статус надавача соціальних послуг. Наведене узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 566/732/16-ц. Крім цього, заявником у заяві про встановлення юридичного факту не зазначено, яке саме офіційне підтвердження такого догляду та в які державні органи необхідне встановлення факту. Відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України, разом із заявою про встановлення факту заявник зобов`язаний надати докази про те, що він не може іншим шляхом, ніж судовий, довести вказаний факт, а судовий порядок встановлення такого факту є єдиним способом усунення перешкод у реалізації прав співвласників у тому разі, якщо у виправлені помилки було відмовлено. У цьому випадку заявником не виконані вимоги ст. 318 ЦПК України. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених доказів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що фактично надання соціальних послуг у вигляді постійного догляду за особою з інвалідністю здійснюється в порядку встановленому чинним законодавством і оформлюється рішенням відповідного органу, а тому даний факт не може бути встановлений в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту здійснення постійного догляду за [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed