Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія Ріальто» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року, станом на 16.10.2023 року , у розмірі 22141,00 грн. Ухвалою Кам`янець- Подільського міськрайонного суду від 26.10.2023 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач, в обґрунтування позовних вимог , зазначив, що 16.01.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено договір № 210116-33314-1 , відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 гривень строком на 30 днів , шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приват Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідачки позику в розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується чеком від 16.01.2021 року. 01.07.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТзОВ«Фінансова компанія Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М , відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року перейшло до ТзОВ «ФК «Ріальто». Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідачка борг не повертає. Станом на 16.10.2023 року заборгованість відповідачки за договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року становить у розмірі 22 141,00 грн., що складається з : 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом ; 2 388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами , відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% від суми кредиту за кожен день користування кредитом за період з 16.01.2021 року по 15.02.2021 року ; 15753,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту за період з 16.02.2021 року по 15.06.2021 року , відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. При цьому нарахування процентів за договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року зупинено 15.06.2021 року, відповідно до п.4.6 Правил. Сума заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором, відповідно до Акту приймання передачі прав № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року становить 22 141,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Представник позивача Руденко К.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином, судовими повістками. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному об`ємі, суд встановив наступне. 16.01.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено договір № 210116-33314-1 , відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 гривень строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приват Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідачки позику в розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується чеком від 16.01.2021 року. Слід зазначити, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідачки, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] відома тільки відповідачці, оскільки на номер телефону, який вона вказала, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування, та розмір суми блокування відповідачка має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідачка підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідачка, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідачка може отримати кредит після укладення Кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 574553 направлявся відповідачці 16.01.2021 року о 16:25:26 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону [NUMBER] відповідачки було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 16.01.2021 року о 16:25:26 год.( довідка додається). Слід зазначити, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачці в рамках договірної співпраці первісного кредитора з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС» , яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua). Кредитний договір був підписаний 16.01.2021 року о 16:25:54 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 574553 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачці 16.01.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком приєднаним до матеріалів справи . 01.07.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТзОВ«Фінансова компанія Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М , відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року перейшло до ТзОВ «ФК «Ріальто». Станом на день подачі позову до суду відповідачка борг не повернула . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року відповідачка має повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Ріальто» 4000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки 4000,00 грн. - заборгованості за кредитом ; 2 388,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами , відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% від суми кредиту за кожен день користування кредитом за період з 16.01.2021 року по 15.02.2021 року ; 15753,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту за період з 16.02.2021 року по 15.06.2021 року , відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Всього на загальну суму 22 141,00 грн. , станом на 16.10.2023 року. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п. п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Нарахування процентів за договором № 210116-33314-1 від 16.01.2021 року зупинено 15.06.2021 року, відповідно до п.4.6 Правил. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідачки підлягають вищезазначені суми. Позивач також просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У матеріалах справи міститься : копія акту приймання-передачі наданих послуг № 139 від 10.07.2023 року до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року , завірена належним чином. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідачки не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. з відповідачки на користь позивача підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 2684,00 гривні.

Outcome: approved