Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про скасування договору купівлі-продажу, в якому просить суд скасувати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 17 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] .; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25347926 від 17.10.2015 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири (далі по тексту - Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гладій М.О., зареєстрований в реєстрі за №645. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у справі №755/18695/15-ц, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гладій Марії Олександрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 02.09.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гладій М.О. У задоволенні позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гладій Марії Олександрівни відмовлено. Згідно витягу з Державного реєстру нерухомого майна, 17 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П., було зареєстровано договір між [PERSON] та [PERSON] . На момент звернення до нотаріуса Мерліченко Олексій Костянтинович знав про судове рішення, щодо скасування договору купівлі продажу спірної квартири, що він вже не являється власником нерухомого майна. та не зважаючи на це уклав новий договір із [PERSON] , згідно якого продав квартиру [ADDRESS] , хоча не мав на це жодного права. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року, зобов`язано приватного нотаріуса Харківського МНО Тарасову Юлію Петрівну ( адреса: м. Харків, вул.Чернишевська, буд.71) надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо укладання 17.10.2015 р. договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] 13 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування договору купівлі-продажу. Позивач у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшля заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, Поважність причин неявки в судове засідання не повідомили. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позов не подали. Конверти з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідачів, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі про розгляд справи повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву не подали та не повідомили причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частини позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до статей 280-283 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed