Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 88830,40 грн., та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.04.2021 року о 19:55 год. по проспекту Перемоги, 61 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Fabia д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] та автомобілем Mersedes GLE 400, д/н [NUMBER] , вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2021 у справі № 761/18578/21 [PERSON] було визнано винним у настанні ДТП, тобто вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Посилається, що 10.08.2020 позивач звернувся до ФОП [PERSON] де було оглянуто транспортний засіб позивача та надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № № 352/05-201 від 26.05.2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складають 88830,40 грн. Вважає, що скільки винуватцем ДТП є відповідач, то саме останній зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду. Ухвалою суду від 31.10.2023 року вищевказану цивільну справу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 03.11.2023 року недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 13.11.2023 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судове засідання. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 13.04.2021 року о 19 год. 55 хв. у м. Києві по проспекту Перемоги, 61 водій [PERSON] керуючи автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] (належить [PERSON] на праві власності) не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Мегsedes GLE 400» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.05.2021 року у справі № 761/18578/21 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вищевказаної ДТП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суб`єкт оціночної діяльності ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] провів огляд транспортного засобу, за результатом чого, склав Звіт № 352/05-21«Про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] » від 26.05.2021 року. За проведення даного дослідження позивач сплатив 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 28-05-21 від 28.05.2021 року. Згідно Звіту про оцінку ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] », при ДТП, складає 88830,40 грн., який на день пред`явлення позову Відповідачем так і не було відшкодовано. Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 32.2. ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Разом з тим, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Окрім цього, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Отже, позивачу, як власнику автомобілю «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] » повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 88830,40 грн., відповідно до Звіту № 352/05-21. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні не відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 88830,40 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога у частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 88830,40 грн. Також, оскільки позивач поніс витрати на складання звіту № 352/05-21 від 26.05.3021 р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, який був прийнятий судом як належний та допустимий доказ, суд стягує з відповідача 2000,00 грн. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 8360,00 грн.

Outcome: approved