Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

05 листопада 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просив: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) суму заборгованості за Кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 р. в розмірі 25697 грн, з яких: заборгованості за основним боргом - 10556,00 грн, заборгованості за відсотками - 1,00 грн, заборгованості за комісією - 12890,00 грн, а також штрафів, пені - 2250,00 грн; - стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на те, що 28\~лютого 2013\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством «АКТАБАНК»\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір № 0861422601/Т/972115, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. 23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір № 2 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні Банку, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів (надалі - Боржники), зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту овердрафту), договорами поруки та застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Згідно п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань Розмір Прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до ТОВ`ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 0861422601/Т/972115\~ від 28 лютого 2013 року, заборгованість за яким становить в розмірі 25697\~грн.,\~ яка\~складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10556,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 12890,00 грн., а також штрафів, пені в розмірі 2250,00 грн. На виконання п. 3.4. Договору про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст.\~512 -514,\~516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлене повідомлення від 27 березня 2018 року за вих. № 002404208-1 про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 0861422601/Т/972115\~ від 28 лютого 2013 року та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідно до абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26 березня 2018року за посиланням http://www.aktabank.com/). Проте вищевказані повідомлення залишились зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду не погашена. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за їх необґрунтованістю та недоведеністю. Посилається на те, що жодного повідомлення від банку засобами електронного зв`язку чи поштою не отримував, зазначений позивачем розмір заборгованості за кредитом не підтверджується належними доказами, а саме позивачем не надані первинні бухгалтерські документи про облік сплачених ним сум та їх зарахування в рахунок погашення заборгованості по основному боргу, відсоткам, комісії. Крім того, [PERSON] наголошує на тому, що пункти 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. статті 2, пунктів 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. 3.10., 3.11. статті 3, підпунктів 4.3.5., 4.3.9. пункту 4.3. статті 4 кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, а також Додатку №1 до кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, в частині обов`язку [PERSON] щомісячно сплачувати на користь ПАТ «Актабанк» комісію за супроводження кредиту є нікчемними відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому з урахуванням сплачених [PERSON] сум комісії, останній немає заборгованості за вказаним кредитним договором. Щодо заявлених вимог про стягнення штрафів та пені, відповідач просить застосувати строк позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача за первісним позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилався на обставини, викладені в позовній заяві, вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Зокрема, до відзиву долучив належним чином завірену копію Реєстру боржників до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, згідно якої TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року із зазначенням суми заборгованості та розміру її складових. Відповідач [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до Товариства ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому з урахуванням уточнень просить визнати недійсними пункти 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. статті 2, пунктів 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. 3.10., 3.11. статті 3, підпунктів 4.3.5., 4.3.9. пункту 4.3. статті 4 кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, а також Додатку №1 до кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, в частині обов`язку [PERSON] щомісячно сплачувати на користь ПАТ «Актабанк» комісію за супроводження кредиту є нікчемними відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Обґрунтування вказаної позиції полягає в тому, що умови кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 700 грн. прямо суперечать положенням Закону, оскільки встановлена банком в кредитному договорі щомісячна комісія за супроводження кредиту є платою за дії, які не є послугою, в розумінні\~Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] належним чином виконував свої договірні зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами, до моменту поки відділення № 15 ПАТ «АКТАБАНК» за адресою: Дніпропетровська обл. м.Новомосковськ, вул. Радянська, 34, закрилось та не приймало платежі, що спричинило виникнення заборгованості, розмір якої за розрахунками Позивача становив 25697 грн. Відповідно до відомостей з офіційного сайту Міністерства Юстиції України Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «АКТАБАНК» з 22.01.2015 знаходиться у стані припинення. З моменту ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) був позбавлений свого права своєчасно та в повному обсязі виконувати умови Кредитного договору, оскільки відділення банку у м. Новомосковську було закрито та не приймало платежі, чим позбавило позивача належним чином виконувати умови договору. Інші засоби повернення кредиту банк споживачу не надавав та не повідомляв. ПАТ «АКТАБАНК» порушено вимоги чинного законодавства (ст. 111 ЦК України) щодо стягнення дебіторської заборгованості, письмового повідомлення боржників про припинення юридичної особи, та банк не скористався своїм правом вимоги щодо дострокового виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, хоча [PERSON] мав намір в строки та своєчасно виконувати зобов`язання, а також достроково повернути кредит в разі вимоги банку. Тобто банк з моменту ліквідації створив штучні умови щодо не своєчасного виконання [PERSON] умов кредитного договору, в наслідок чого утворилась загальна заборгованість за кредитним договором на споживчі потреби від 28 лютого 2013 року № 0861422601/Т/972115 у загальному розмірі 25697 грн, яка складається з кредиту 10556 грн, відсотків 1 грн.; комісії - 12890 грн; штрафу - 2250,00 грн. Відповідно до «Графіку платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту…» позичальник повинен був сплачувати кожного місяця протягом 36 місяців по 700 грн комісію за супроводження кредитом, тобто в сумі 25\~200 за увесь час строку кредитного договору (3 роки). Як вбачається з розрахунку заборгованості заборгованість за комісією складає 12890 грн., тобто позичальником сплачено 12310 грн. комісії за супроводження кредиту. Оскільки пункти 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. статті 2, пунктів 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. 3.10., 3.11. статті 3, підпунктів 4.3.5., 4.3.9. пункту 4.3. статті 4 кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, а також Додатку №1 до кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, в частині обов`язку [PERSON] щомісячно сплачувати на користь ПАТ «Актабанк» комісію за супроводження кредиту є нікчемними відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», то грошові кошти, зараховані банком в рахунок погашення комісії, мають бути розподілені в рахунок погашення інших складових кредитної заборгованості, та суму 12310 грн., сплачену [PERSON] за щомісячну комісію, необхідно зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що складає 10556 грн., відсотків 1 грн., та штрафу 2250,00 грн. Банком окрім стягнення заборгованості за основним зобов`язанням ставиться питання про стягнення штрафів, пені, до яких застосовуються спеціальні строки позовної давності, визначені ст. 258 ЦК, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) безпідставно здійснено розрахунок пені за період більш як 3 роки. Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче провадження. 08 квітня 2020 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду. 09 липня 2020 року ухвалене заочне рішення у справі, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року по справі №183/6988/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року заочне рішення суду від 09 липня 2020 року по справі №183/6988/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. 08 травня 2023 року за розпорядженням керівника апарату суду у зв`язку із звільненням судді [PERSON] проведений повторний автоматизований розподіл справи, яким визначено головуючим суддею Дубовенко І.Г. Ухвалою від 12 травня 2023 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. 22 серпня 2023 року ухвалою суду прийнятий зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним. Ухвалою від 06 листопада 2023 оку підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, первісний позов з підстав визначених у заявах товариства просить задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити. Представник [PERSON] просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, у задоволенні первісного позову з підстав визначених у заявах Шибка просить відмовити, а зустрічний позов задовольнити. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Встановлено судом та підтверджується зібраними в справі доказами, що 28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861422601/Т/972115 на споживчі потреби, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 700 грн, що розраховується як 3,5% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення\~27 лютого 2016 року включно. 28 лютого 2013 року [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 20000 грн, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 805327 від 28.02.2013 року. Додатком №1 до договору № 0861422601/Т/972115 від 28.02.2013 року сторони погодили Графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. Згідно пункту 2.1.3. кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28.02.2013 року погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1255,64 грн (щомісячний платіж, який включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту) та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 27 лютого 2016 року (включно), на умовах, визначених цим договором, згідно Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. За змістом пункту 5.1. вказаного вище договору, у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150,00 грн. за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину. Пунктом 5.3 кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28.02.2013 року сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю десять років. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість за Кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року в розмірі 25697 грн., з яких: заборгованості за основним боргом - 10556,00 грн., заборгованості за відсотками - 1,00 грн., заборгованості за комісією - 12890,00 грн., а також штрафів, пені - 2250,00 грн. Також встановлено, відповідно до копії договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством АктаБанк (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія\~Європейська агенція з повернення боргів\~(Новий кредитор), банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору. Згідно копії витягу до додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року, ТОВ\~Фінансова компанія\~Європейська агенція з повернення боргів\~набув право вимоги за кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, що укладений з позичальником [PERSON] ТОВ\~Фінансова компанія\~Європейська агенція з повернення боргів\~направило на адресу позичальника повідомлення від 27.03.2018 року №002404208-1 про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факт укладення між кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів, а також наявність та розмір заборгованості; приймаючи також до уваги переходу права вимоги за кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», - суд приходить до висновку про наявність заборгованості позичальника [PERSON] за вказаним кредитним договором перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 12807 грн, яка складається із тіла кредиту в розмірі 10556 грн, відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн та штрафів у сумі 2250 грн. Вказана вище\~заборгованість підтверджується\~наданим позивачем\~розрахунком заборгованості,\~який є\~арифметично правильним\~та не\~спростований [PERSON] . Суд також звертає увагу, що позивачем за первісним позовом з моменту отримання права вимоги за кредитним договором (23 березня 2018 року), не нараховувалась заборгованість за відсотками, а також штрафи. Разом з тим, за положеннями ч.ч. 1, 2\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року, укладений між ПАТ «АктаБанк» та [PERSON] , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія\~Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно абзацу 2 ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону,є нікчемною. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно ч. 1\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною 1\~статті 216 ЦК України\~встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч. 5\~ст. 216 ЦК України). Як зазначалось раніше, кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року встановлено, зокрема, сплату щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 700 грн., що розраховується як 3,5% від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу, а також сплату в день підписання кредитного договору комісії за надання кредитних коштів у розмірі 500 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем нарахована заборгованість за комісією в розмірі 12890 грн. Належних та допустимих доказів перерахування [PERSON] сум комісії по 700 грн на місяць суду не надано. Пунктом 17\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення вищевказаного кредитного договору, дано визначення терміну послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як плата за супроводження кредиту, не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання кредиту, у зв`язку із укладенням кредитного договору відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту - позичальнику. Отже, відповідно до приписів\~статті 215 ЦК\~та\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, відповідних пунктів кредитного договору № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року щодо встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту та комісії за надання кредитних коштів є нікчемними в силу закону з моменту його укладення, а отже такими, що не створюють юридичних наслідків для сторін, тому не потребують визнання їх недійсними, у зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу, що в умовах кредитного договору відсутнє будь-яке погодження (обґрунтування) між сторонами сплати комісії кредитору у вигляді плати за супроводження кредиту. Таким чином, позовні вимоги про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за комісією в сумі 12890 грн задоволенню не підлягають. Щодо поданої [PERSON] заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України\~передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~відносно неустойки. За положеннями частини 1\~статті 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що у кредитному договорі № 0861422601/Т/972115\~від 28\~лютого 2013\~ року сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю десять років(пункт 5.3 договору). Виходячи з викладеного, враховуючи, що кінцевою датою погашення кредиту є 27.02.2016 року; встановивши погодження між сторонами у письмовій формі збільшеної позовної давності 10 років по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів; з даним позовом позивач звернувся до суду 05.11.2019 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду на першому аркуші позовної заяви, - суд дійшов до висновку, що позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не пропущено погоджені у кредитному договорі строки позовної давності. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 0861422601/Т/972115 від 28 лютого 2013 року у розмірі 12807 грн, яка складається із тіла кредиту в розмірі 10556 грн, відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн та штрафів у сумі 2250 грн. В іншій частині позовних вимог ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить відмовити. А у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання умов договору недійсними слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 25697 грн (100%) задоволені в частково в розмірі 12807 грн (49%), то з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 941,3 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial