Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Солоненка Б.М. (повноваження представника на а.с.56-58) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.09.2012 виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 05.04.2019 рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано. Батько дітей - [PERSON] з дітьми не проживає, не спілкується, не займається вихованням дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. У зв`язку з цим позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі, до участі в справі залучений Орган опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 у справі закрито підготовче провадження, а її призначено до судового розгляду по суті на 16 січня 2024 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин у ньому викладених. Просила його задоволити. Додатково суду пояснила, що відповідач дітей не бачив більше п`яти років, протягом цього часу жодного разу не спілкувався з ними, не надавав будь-якої допомоги, має великий борг по аліментах. Весь цей час дітьми опікувалася лише вона та її теперішній чоловік [PERSON] . Представник позивача позов своєї довірительки підтримав за обставин у ньому викладених, просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання (а.с. 89). Про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву не надав, з будь-якими заявами до суду не звертався. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважав можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради Мельник Н.А. підтримала висновок органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суду пояснила, що до комісії з питань захисту прав дитини звернулася позивачка [PERSON] про вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав батька її дітей [PERSON] , який як вона стверджувала ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Службою у справах дітей селищної ради була проведена ретельна перевірка, зібрано пакет документів, характеристики, обстеження умов проживання дітей і матері. Також вони звернулися в Ямпільську службу у справах дітей, які надали їм пакет документів на батька [PERSON] . Згідно письмової заяви [PERSON] він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також зауважила, що питання про надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав було призначено до розгляду, однак [PERSON] на засідання не з`явився, хоча про розгляд даного питання повідомлявся належним чином. Комісією було встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, на протязі останніх п`яти років не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, не цікавиться ними та не забезпечує належно матеріально. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що сторони з 11 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1834/18 від 05.04.2019 (рішення набрало законної сили 06.05.2019) (а.с. 16-18). У сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19,22,23). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (№ витягу 00039716397, дата формування - 17.05.2023), відомості про [PERSON] як про батька [PERSON] проведено у відповідності до ст. 126 СК України, тобто походження дитини від батька визначено за заявою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-21). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (№ витягу 00039716612, дата формування - 17.05.2023), відомості про [PERSON] як про батька [PERSON] проведено у відповідності до ст. 133 СК України, тобто якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (а.с. 24-25). 24.01.2023 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 33) Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Позивач за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.с. 45). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на даний час проживає в [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] та її дочкою [PERSON] , за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, але схильний до зловживання спиртними напоями (а.с.51). Рішенням від 04.02.2019 року в справі №153/1835/18 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.12.2018 року (а.с.30-32). За інформацією Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 04.09.2023 №13417/22.21-25, станом на 31.08.2023 у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31.08.2023 за період з 17.12.2018 по 31.08.2023 становить 115103 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с. 35-40). Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, проживає окремо, діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов`язками про піклування та виховання дітей є також зокрема, характеристики з Гімназії с.Михайлівці Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області, в якій навчаються малолітні [PERSON] та [PERSON] та характеристики ЗДО «Дзвіночок», який відвідує [PERSON] відповідно до яких [PERSON] не бере участі у вихованні дітей. Вихованням дітей займаються [PERSON] та вітчим [PERSON] . (а.с.41-44). За поясненнями дитини [PERSON] , в останнє вона бачила батька, коли їй було 6 років, батько проживає окремо від них, не спілкується з нею та її братом та сестрою, нічим не допомагає. Її вихованням та вихованням брата та сестри займається лише мати та [PERSON] , якого вона вважає батьком. Як слідує з висновку органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради від 13 липня 2023 року, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вважається доцільним (а.с.54-55). Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування вищевказаних обставин, не висловлено жодних заперечень щодо них. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню дітей, не спілкується з ними, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться ними та не проявляє до них належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на їх розвиток як на складову виховання. Крім того, з часу перебування справи у суді з 02.10.2023 жодних активних дій направлених на відновлення стосунків з дітьми не проявляв. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька по відношенню до дітей, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні просила стягнути з відповідача аліменти лише на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки біологічним батьком [PERSON] , [INFO] є її теперішній чоловік [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що відомості про офіційне працевлаштування відповідача в матеріалах справи відсутні, інших доказів, які б підтверджували обставини визначені в ст. 182 СК України та які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з тим, що позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у мінімальному розмірі передбаченому законом, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у заявленому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 1073 грн. 80 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3220 грн 80 коп. сплаченого останньою судового збору.

Outcome: approved