Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Моторно транспортне страхове бюро України. В своєму позові посилається на те, що 05.01.2021 о 13-00 год. по вул. Трудових резервістів в м. Олександрія Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Duster», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Master», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав суттєві механічні пошкодження. Згідно Звіту №3-21 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля, що виготовлений ФОП експертом-товарознавцем Лісничим М.І. 25.01.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 95418,96 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2441568 з терміном дії з 08.04.2020 року по 07.04.2021 року. Пунктом 4 страхового полісу встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, спричинену майну 130000 грн. Відповідно до п.5 страхового полісу розмір франшизи 2600 грн. 05.01.2021 року [PERSON] подав страховику повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Страховиком було розпочато розслідування та скеровано позивача для проведення огляду автомобілю задля визначення розміру збитків до ФОП експерта-товарознавця [PERSON] . Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі №398/192/21 від 19.01.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 06.05.2021 року [PERSON] звернувся до страховика з заявою про страхове відшкодування. Відповідач декілька разів переносив термін виплати страхового відшкодування та до теперішнього часу його не здійснив. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» завдану матеріальну шкоду (страхове відшкодування) в розмірі 92818,96 гривень, 44197,08 гривень пені та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4846,32 гривні, вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 12.07.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.64). Ухвалою суду від 07.12.2023 року закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення 2600 грн. різниці між розміром майнової шкоди та страховим відшкодуванням (а.с.123). Ухвалою суду від 07.12.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.125). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Гулян Я.В. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повній мірі, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.38, 39, 138). Представник відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції (а.с.73, 111, 114, 133). Представник третьої особи Моторно транспортного страхового бюро України адвокат Гусєв П.В. подав до суду письмові пояснення в яких не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить проводити у його відсутність (а.с.74, 79-95, 113, 131). Суд на підставі ст.ст.223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів, в заочному порядку, за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.15). 05.01.2021 року о 13 год. 05 хв. на перехресті вулиць Івана Зайця та Трудових Резервів в м. Олександрії Кіровоградської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault Master», державний номер [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпеці виконання свого маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 10.10 Правил дорожнього руху України. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/192/21 від 19.01.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. Постанова набрала законної сили 01.02.2021 року (а.с.11-14). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2441568 (а.с.10). 05.01.2021 позивач [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8). Відповідно до Звіту №3-21 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , виготовлений ФОП експертом-товарознавцем [PERSON] 25.01.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля станом на 20.01.2021 року становить 95418,96 грн. Вартість відновлювального ремонту станом на 20.01.2021 року становить 78312,12 грн. Величини втрати товарної вартості КТЗ після відновлення станом на 20.01.2021 року складає 17106,84 грн. (а.с.16-53). Відповідно акту прийому-передачі виконання робіт та розрахункової квитанції серії ЛВАК 704665 від 20.01.2021 року вартість послуг ФОП [PERSON] за складання звіту з визначення вартості матеріального збитку автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 2 400 гривень (а.с.54). 06.05.2021 року [PERSON] направив ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» заяву про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9). Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу [PERSON] у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу, відшкодована не була, оскільки доказів на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 вказаного Закону), що було здійснено [PERSON] на стадії підготовчого провадження у справі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» підлягає стягненню сума страхового відшкодування за збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню, суд враховує, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язку страхової компанії відшкодовувати втрату товарного вигляду транспортного засобу. Але такі збитки можуть бути покладені на винуватця на підставі загальних положень ЦК України, які останній повинен відшкодувати. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 727/2937/18 від 10.06.2021 року; № 757/29950/14-ц від 07.04.2021 року. Отже сума страхового відшкодування за збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає стягненню з відповідача становить 75712,12 гривень (95418,96 гривень матеріального збитку 2600 гривень франшизи 17106,84 гривень величини втрати товарної вартості КТЗ після відновлення). Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, передбачених ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.625 ЦК України, суд виходить з наступного. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст. 625 ЦК України). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (ст.36.5 Закону). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», суд погоджується з доводами позивача, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі 36051,41 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3957,77 гривень. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підставі ст.ст.137, 139, 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1165,01 грн. (а.с.60), 2400 грн. витрат пов`язаних з проведенням оцінки пошкодженого автомобілю (а.с.54), 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.37, 38, 39). Щодо вимоги МТС БУ про розподіл понесених ними витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., то за відсутності доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд не може дійти обґрунтованого висновку про їх задоволення.

Outcome: partial