Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 19.06.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через протилежно різні погляди на шлюб та сім`ю. На грунті побутових проблем, через несумісність характерів у них виникають сварки, непорозуміння та напруженість у взаємних стосунках. Відповідач неодноразово застосовував до позивача та спільних дітей фізичне насильство, принижував гідність. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Про добровільну матеріальну допомогу на виховання дітей сторонам домовитися не вдалося. З даних підстав позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей, та просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з моменту подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.06.2023 відкрито провадження у справі за позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13 годину 45 хвилин 04.07.2023, яке в зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 13 годину 45 хвилин 17.07.2023 та в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному відкладено на 13 годину 45 хвилин 28.07.2023. 28.07.2023 розгляд справи відкладено на 13 годину 45 хвилин 06.09.2023 у зв`язку з клопотанням представника відповідача адвоката Міхненка С.С. Ухвалою від 06.09.2023 клопотання відповідача задоволено частково, надано сторонам у справі строк на примирення тривалістю 3 місяці, провадження у справі зупинено. 29.11.2023 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів про вчинення відповідачем [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] 01.12.2023 ухвалою поновлено провадження по справі. Судове засідання призначено на 13 годину 45 хвилин 20 грудня 2023 року, яке в зв`язку з перебуванням судді у відпустці було відкладено на 13 годину 45 хвилин 12.01.2024; у зв`язку з клопотанням представника відповідача відкладено на 12 годину 22.01.2024. Представник позивача клопотаннями від 05.01.2024 та 16.01.2024 позовні вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи за наявними матеріалами. Відповідач та його представник у судове засідання 22.01.2024 не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному\~статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України,\~розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 вересня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №1658. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9) Від даного шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Зобов`язанням [PERSON] та планом забезпечення безпеки [PERSON] підтверджується факт вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно його дружини [PERSON] (а.с.56-61). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей. За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.\~\~\~\~\~\~ Частиною 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відповідне клопотання позивача щодо залишення їй шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, зокрема, копію свідоцтва про шлюб позивача та відповідача, копії свідоцтв про народження дітей, враховуючи обставини, зазначені у позовній заяві, докази на підтвердження домашнього насильства, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам спільних дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги, яка стосується стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою\~статті 141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша\~статті 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі та у спосіб, який зазначає позивач у заяві. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був нею сплачений при зверненні з позовом до суду. Згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved