Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича перебувало зведене виконавче провадження № 71225005, що складається з: виконавчого провадження № 71216390 з примусового виконання наказу № 904/2536/22, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, та виконавче провадження № 71224663 з примусового виконання виконавчого листа № 201/4602/22, виданого Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська. Боржником за зазначеними виконавчими провадженнями виступало Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10". 12 липня 2023 року Третім апеляційним адміністративним судом винесено по справі 160/6108/23 винесено постанову, якою судом апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 р. в адміністративній справі №160/6108/23 скасовано та ухвалено нове рішення. Адміністративний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" задоволено частково. Визнано протиправними постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71216390 від 06.03.2023; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71224663 від 07.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71216390 від 06.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71224663 від 07.03.2023; про арешт коштів боржника № 71216390 від 07.03.2023; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 71216390 від 07.03.2023. На момент розгляду даної цивільної справи грошові кошти стягнуті приватним виконавцем Шевцовим І.В. з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" на підставі скасованих постанов приватного виконавця на адресу Позивача скасованих постанов приватного виконавця на адресу позивача повернуті не були. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у загальному розмірі 55600 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2023 року дану справу було передано до Амур-Нижньодніпровського районного суду для розгляду за підсудністю. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2023 року дану справу прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича перебувало зведене виконавче провадження № 71225005, що складається з: виконавчого провадження № 71216390 з примусового виконання наказу № 904/2536/22, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, та виконавче провадження № 71224663 з примусового виконання виконавчого листа № 201/4602/22, виданого Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська. Боржником за зазначеними виконавчими провадженнями виступало Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10". 14.04.2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення по справі № 160/6108/23 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця, яким було: - визнано протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71216390 від 06.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем з примусового стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10» мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 1000 грн. - визнано протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71224663 від 07.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем з примусового стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10» мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 1000 грн. - визнано протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди № 71216390 від 06.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем з примусового стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10», основної винагороди в розмірі 26800,00 грн. - визнано протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди № 71224663 від 07.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем з примусового стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10», основної винагороди в розмірі 26800,00 грн. - визнано протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника № 71216390 від 07.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем з примусового стягнення коштів з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10», в розмірі 55600,00 грн. - визнано протиправною та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 71216390 від 07.03.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем. \-- стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" (ЄДРПОУ 40027955) судовий збір у сумі 2684,00 грн. 12 липня 2023 року Третім апеляційним адміністративним судом по справі 160/6108/23 винесено постанову, якою апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича задовольнити частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 р. в адміністративній справі №160/6108/23 скасовано та ухвалено нове рішення. Адміністративний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" задоволено частково. Визнано протиправними постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71216390 від 06.03.2023; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71224663 від 07.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71216390 від 06.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71224663 від 07.03.2023; про арешт коштів боржника № 71216390 від 07.03.2023; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 71216390 від 07.03.2023. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БЕЛЬВЕДЕР ШАУМЯНА, 10" (код ЄДРПОУ 40027955, вул. Шаумяна,10 м. Дніпро, 49000) судові витрати зі сплати судового збору на суму 2684 (дві тисячі шістсот вісімсот чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.177, 179, 190, 192, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно гроші), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Положеннями ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Нормою ст.1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Нормою ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так норми ст.ст.1212-1215 ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо). Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав існуючий договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України, тобто норма даної статті підлягає застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Наведена правова позиція суду по даній справі відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 02 жовтня 2013 року по справі №6-88цс13, від 24 вересня 2014 року по справі №6-122цс14, від 18 листопада 2015 року по справі №6-582цс15, від 02 березня 2016 року у справі №6-3090цс15, від 04 жовтня 2017 року по справі №6-1216цс17, правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 10 жовтня 2018 по справі №757/6937/17-ц, від 20 березня 2019 по справі №634/727/16-ц, від 07 серпня 2019 по справі №752/5986/16-ц, а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 травня 2018 по справі №629/4628/16-ц, від 13 лютого 2019 по справі №320/5877/17, від 31 січня 2020 року по справі №161/17945/18, від 16 червня 2020 року по справі №910/22513/17, від 14 грудня 2021 року по справі №643/21744/19. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання противоправними та скасування постанов в результаті яких, відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення у стягувача зобов`язання з повернення майна, що набуто ним в ході примусового виконання означеного виконавчого провадження, тобто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого рішення суду правова підстава (виконавче провадження) вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведена правова позиція узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 березня 2019 року по справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року по справі №910/16664/18, від 08 вересня 2021 року по справі №201/6498/20, від 08 вересня 2021 року по справі №206/2212/18, від 06 жовтня 2021 у справі №623/363/20. Отже, з урахуванням того, що рішенням Третього Апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі № 160/6108/23, яке набрало законної сили, визнано противоправними постанови відповідача по справі, а саме: постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71216390 від 06.03.2023; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71224663 від 07.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71216390 від 06.03.2023; про стягнення з боржника основної винагороди № 71224663 від 07.03.2023; про арешт коштів боржника № 71216390 від 07.03.2023; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 71216390 від 07.03.2023р., за якими було безпідставно стягнуто з позивача на користь відповідача грошові кошти в загальному розмірі 55600 гривень, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Що стосується вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. суд приходить до наступного. За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. На підтвердження витрат за надання правничої допомоги позивачем подано докази, а саме: ордер на надання правничої допомоги від 14.03.2023 року; договір про надання правничої допомоги № 13/03-ПБ/2023 від 13.03.2023 року, додаткова угода № 2 від 08.08.2023 до договору про надання правової допомоги № 13/03-ПБ/2023 від 13.03.2023 року; акт № 2НП/23 прийому-передачі юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги № 13/03-ПБ/2023 від 13.11.2023 року; звіт про надання правової допомоги від 20.12.2023 року. Враховуючи, що з переліку виконаних робіт адвоката фактично доведений лише пункт щодо складання процесуальних документів для суду першої інстанції - позовної заяви, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4статті 137 ЦПК Українита є неспівмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судова практика у спірних правовідносинах є сталою, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні. При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). \~Суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. винагорода за надання послуг у вигляді складання позовної заяви, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2684,00 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved