Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] , в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського МНО Горай Олега Станіславовича від 16.09.2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 47466 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором № 24/03/2008/ПКП/07/122 від 24.03.2008 року та стягнути з відповідача судові витрати з яких: 1073,60 грн. судовий збір за подання позову, 536,80 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за № 47466 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" боргу в сумі 12287,88 грн.. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису № 47466, вчиненого 16.09.2020 року ПН Житомирського МНО Горай О.С. 24.09.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] в якій зазначено, що виконавчий напис № 47466, вчинено 14.09.2020 року. Позивачка ж дізналась про те, що існує дане виконавче провадження і виконавчий напис у вересні місяці 2023 року, коли отримала за місцем роботи постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.07.2023 року. В подальшому на адвокатський запит приватному виконавцю Клименку Р.В. було отримано відповідь, копію постанови про відкриття ВП та копію виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості, а не коли є спір. Також, стягувач (кредитодавець) не направляв вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» не були надані нотаріусу при вчиненні спірного виконавчого напису, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення споживача, а тому позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги Відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність між сторонами спору щодо заборгованості за кредитним договором, порушення порядку повідомлення позивача про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Важають, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Так, в позивачки з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відсутні будь-які безспірні кредитні правовідносини. Заборгованість є надуманою відповідачем, неіснуючою. Кредитний договір, відсутній і тим більше не міг бути засвідчений нотаріально, тому вважають, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладені обставини, вважають, що ПН Житомирського МНО Горай О.С. вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 16.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 47466, таким, що не підлягає виконанню з порушенням чинного законодавства. В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В направлений відповіді на відзив вважає, що даний відзив на позов підлягає відхиленню, з наступних підстав. [PERSON] дізналась про дане виконавче провадження лише після отримання ФОП " [PERSON] " листа від 27.07.2023 року з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. 28.09.2023 року було зроблено адвокатський запит про витребування постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] та копію виконавчого напису № 47466 адже позивачці не було відомо про те, що з неї стягуються якісь кошти і ніколи не отримувала ані від відповідача, ані від приватного виконавця будь-яких листів відносно боргу. 02.10.2023 року було отримано відповідь на адвокатський запит приватного виконавця Клименка Р.В., копію постанови про відкриття ВП та копію виконавчого напису. Після отриманих документів, позивачка через представника вже звернулась до суду з даним позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статей 256 і 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, згідно вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачу стало відомо про виконавче провадження № [NUMBER] та виконавчий напис № 47466 лише восени 2023 року, тому строк позовної даності нею не пропущений. Строк, у межах якого позивач звернулася до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу не пропущений. Також звертає увагу, що відповідачем спочатку було не вірно зазначено адреси реєстрації і проживання позивачки, які випливають і в наступних документах, як виконавчий напис, постанови приватного виконавця, це адреса: [ADDRESS] та адреса: [ADDRESS] . Позивачка ніколи не проживала за даними адресами. Відповідно і не могла отримувати будь-яких документів та листів від сторін, якщо такі направлялись. Натомість, ПН Житомирського МНО Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до позивачки та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87. 88 Закону України "Про нотаріат", що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 16.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 47466, таким, що не підлягає виконанню з порушенням чинного законодавства зокрема документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, виконавчій напис вчинено за період більше ніж три роки, що вже є підставою вважати, виконавчий напис виданий з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак таким що не підлягає виконанню. Про попередній розрахунок суми судових витрат, у зв`язку з розглядом цивільної справи було зазначено в самій позовній заяві, що відповідно є законним і надано суду. Просила взяти до уваги дану відповідь на відзив та задовільнити позовні вимоги повністю (а.с.53-58). Представник відповідача ТОВ"ФК"СІТІ ФІНАНС" в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому зазначють, що не визнають позовних вимог та вважають дану позовну заяву необгрунтованою та таку, що не підлягає задоволенню. Зазначають, що за специфікою своєї діяльності, ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС» надає фінансові послуги у сфері факторингу та супроводжує процес врегулювання боргових зобов`язань. Відповідач врегульовує боргові зобов`язання своїх клієнтів, переважно в добровільному порядку шляхом дисконтування та/або реструктуризації боргу. У випадку відсутності у позичальника зацікавленості у добровільному врегулюванні боргу, відповідач застосовує передбачені законодавством засоби примусу, виключно, в межах претензійно- позовної роботи у цивільних правовідносинах. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Крім того, позивач у своїй позовній заяві вказала, що їй стало відомо про вчинення виконавчого напису від 16.09.2020 року лише у вересні 2023 року, з постанови від 27.07.2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно, строк позовної давності щодо оскарження виконавчого напису становить 3 роки з дня коли позивач довідався або міг довідатись про ймовірне порушення свого права, а саме 24.09.2020 року, з постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач до своєї позовної заяви не надала жодних доказів поважності пропуску строків позовної давності. Відповідно перебіг позовної давності для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права розпочався 16.09.2020 року та закінчився 16.09.2023 року. З урахуванням наведеного, позивач без поважних причин пропустила строк звернення до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначають, що позивачем не надано жодного підтвердження щодо наявності підстав для поновлення строку позовної давності. Просили застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Щодо витрат на правничу допомогу то вони є недоведеними та необгрунтованими. Щодо судового збору то вважають, що існують підстави для повернення суми сплаченого судового збору позивачу з Державного бюджету України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі щодо порушення прав споживача. Просили у позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі (а.с. 26-40). Треті особи: ПН Житомирського МНО Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань не подавали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , в якому змінила дошлюбне прізвище - [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Із копії паспорта позивача видно, що станом на 12.05.2015 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). 16.09.2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47466, про звернення стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором № дог24/03/2008/ КП/07/122 від 24 березня 2008 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство "Комерційний Банк "Надра", ідентифікаційний код юридичної особи 20025456, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами GL6NO16600 від 06 травня 2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", ідентифікаційний код юридичної 39508708, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, реквізити: [NUMBER] у АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у місті Києві, МФО 380805, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором № дог24/03/2008/ПКП/07/122 від 24 березня 2008 року. Строк платежу за Кредитним договором № дог24/03/2008/ПКП/07/122 від 24 березня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 травня 2020 року по 06 травня 2020 року. Сума заборгованості складає 12287,88 (Дванадцять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 88 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2692,40 (Дві тисячі шістсот дев`яносто дві гривні 40 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9595,48 (Дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 48 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 500,00 (П`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 12787,88 (Дванадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 88 копійок). Зареєстровано в реєстрі за № 47466 (а.с. 14, 71). Даний виконавчий напис було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП № [NUMBER] від 24.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК"СІТІ ФІНАНС" заборгованості в сумі 12787,88 грн. (а.с. 73). 24.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем, було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 19.10.2020 року постанову про зверення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 27.07.2023 року постанову про про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.74-79). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 295/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення боржника. Згідно п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначено у ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 87 та ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір та докази безспірності заборгованості. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. В свою чергу відповідачем, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, як і не надано доказів на підтвердження виникнення у товариства права вимоги до позивача. Крім того, суду не надано доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). З наведеного вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу боржника перед банком, який підлягає стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед товариством, яке визначене у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим за Кредитним договором № 24/03/2008/ПКП/07/122 від 24.03.2008 року укладеним із ВАТ КБ "Надра" правонаступником усіх прав та обов"язків якого є ТОВ "ФК"СІТІ ФІНАНС на підставі договору про відступлення прав вимоги та вказаний договір нотаріально не посвідчений. З врахуванням викладеного вище, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. № 47466 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в сумі 12787,88 грн. за кредитним договором № 24/03/2008/ПКП/07/122 від 24.03.2008 року таким, що не підлягає виконанню. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності по справі, то суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з наступних підстав. Як встановлено судом з наявних в справі доказів, 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за № 47466 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК"СІТІ ФІНАНС" боргу в сумі 12287,88 грн. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Про те, що позивачу стало відомо про існування оспорюваного виконавчого напису лише восени 2023 року свідчить наступне. Як видно із запиту в порядку ст.ст. 20,24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом Мороз О.С. 28.09.2023 року було зроблено запит приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клименку Р.В. про витребування постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ"ФК"СІТІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 12787,88 грн. на підставі виконавчого напису № 47466 виданим ПН Житомирського МНО Горай О.С. та копію виконавчого напису № 47466 (а.с.12). 02.10.2023 року було отримано відповідь на адвокатський запит приватного виконавця Клименка Р.В., а саме копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2020 року та копію виконавчого напису від 16.09.2020 року (а.с.12). Після отриманих документів, позивачка [PERSON] через представника [PERSON] 19.10.2023 року звернулась до суду з даним позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому строк позовної даності нею не пропущений. Крім того, відповідачем вказано адреси реєстрації і проживання позивачки: [ADDRESS] та адреса: [ADDRESS] , які зазначені в наступних документах, як виконавчий напис, постанови приватного виконавця, однак згідно копії паспорту станом на 12.05.2015 року позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9) та інших адрес її рєстрації не зазначено, тобто позивач не проживала за вказаними вище адресами на час вчинення виконавчого напису нотаріуса, відкриття виконавчого провадження, тому і не могла отримувати будь-яких документів та листів від сторін, якщо такі направлялись. Також відповідачем не надано суду жодних доказів направлення та вручення позивачу розрахунку заборгованості чи вимоги про сплату боргу та отримання нею зазначених документів, чи виконавчого напису нотаріуса. Не міститься вказаних документів і в матеріалах виконавчого провадженння, які були досліджені судом. Таким чином, аналізуючи норми закону та вище викладене, суд вважає, що на час звернення до суду строк позовної давності не сплив, оскільки позивачу стало відомо про спірний виконавчий напис у вересні 2023 року, із отриманих документів про звернення стягнення на заробітну плату від 27.07.2023 року, отриманих за місцем роботи позивача, тобто позивачем не пропущено строк звернення до суду, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ч.1, ч.2 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., суд вважає, що повноваження представника позивача у справі підтверджені належними документами: договором про надання правничої допомоги, прибутковим касовим ордером, актом виконаних робіт, однак враховуючи доводи відповідача, що сума правової допомоги є необгрунтованою та недоведеною з підстав визначених ч.3 та ч.4 137 ЦПК України та виходячи з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг адвоката, співмірності із складністю справи, яка є малозначною, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 5000,00 грн. до 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду за подання позову в сумі 1073,60 коп. та 536,80 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, що разом становить 1610,40 гривень, вважаючи безпідставними доводи відповідача про повернення вказаних витрат з Державного бюджету України.

Outcome: approved