Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 вересня 2020 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 2466, в зв`язку з чим своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та їм душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки та у сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Останні три роки сторони проживають окремо. Спір про поділ майна сторони вирішать окремо в судовому порядку. Шлюб розривають вперше.Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюб обґрунтовані і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем та стягнути з останнього на її користь сплачений судовий збір. Розгляд справи відповідно до ухвали від 08.12.2023 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а.с.20-24/. Позивачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, телефонограмою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 19 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів), про що складено відповідний актовий запис № 2466 /а.с.5,6/. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved