Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

05.09.2023 представник позивачки звернувся до суду із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що в порядку спадкування [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,3300 га кадастровий номер 32211687200:03:004:0012. Земельна ділянка перебуває в оренді та використовується ТОВ «Сільгосптехніка Нова». Відповідно до договору оренди землі від 17.04.2012, земельна ділянка перебуває в оренді строком на 49 років. В рахунок оренди спадкодавиця отримала від орендаря 35 000,00 гривень. Орендна плата була сплачена лише за 8 років до 2020 року. Відповідач не проводив виплати після 2020 року, а відтак станом на сьогоднішній день прострочена заборгованість складає за : 2021 рік - 4039,59; 2022 рік - 4039,59 грн, всього 11276,98 гривень. Розрахунок було прострочено на 730 днів, а відтак нараховується пеня 0,001% за кожен день прострочення відповідно до договору оренди, що становить 2948,90 грн. Представник позивачки вважає, що відповідач систематично порушує порядок розрахунку, що вважає неналежним виконанням п.11 договору оренди , що слугує підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості. Згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представник позивачки повідомляє суд про понесені витрати на надання правничої допомоги орієнтовний розмір яких складає 40 000,00 грн та сплачений судовий збір. Представник позивача, посилаючись на викладене та ст.ст. 1, 2, 13-15, 18-20, 21-24, 31, 32 Закону України « Про оренду землі» ст.ст. 96, 125, 141, 158, ЗК України, ст.ст. 11, 15, 16, 409, 526, 530, 610, 611, 625, 626-629, 638, 651, 652, 792 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, просить суд: - розірвати договір оренди землі від 17.04.2012, що розташована на території Рудосільської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, кадастровий номер 32211687200:03:004:0012 площею 4,33 га, укладений [PERSON] та ТОВ « Сільгосптехніка Нова» ЄДРПОУ 03744215, номер запису про інше речове право 26831842; - стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 8079,18 грн, пеню в розмірі 2948,90 грн, разом 11276,98 грн; - стягнути з відповідача понесені судові витрати : 40 000,00 грн на правничу допомогу та судовий збір 1073,60 грн. 11.09.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання у призначено на 09.10.2023. 28.09.2023 на адресу суду надійшов відзив, яким відповідач, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просить відмовити у позові. Одночасно надіслав на адресу суду клопотання про залишення позову без руху ( а.с 39 - 44). 09.10.2023 суд у підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи встановив, що заяву подано без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, а відтак ухвалою суду позов залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 20.10.2023 на усунення недоліків представник позивача надав платіжну інструкцію № 0.0.3239975710.1, яка вказує на сплату судового збору. 30.10.2023 суд продовжив розгляд справи та призначив підготовче судове засідання на 30.11.2023 о 10:00. 30.11.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.01.2024 о 10:00. 22.01.2024 позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надійшла заява, якою просили розгляд справи провести за відсутності представника та позивача. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити ( а.с.87). Відповідач 30.11.2023 надіслав на адресу суду клопотання, яким просив суд розгляд справи проводити без участі представника, зазначаючи, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Щодо вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає вказану вимогу значно завищеною у розмірі та такою, що не відповідає реальним витратам і просить значно зменшити її. Одночасно надав довідку про отримання [PERSON] 35000,00 грн, з нарахованої суми - 43478,26 грн, з якої утримано податок на доходи в розмірі 8478,26 грн, який перераховано в місцевий бюджет ( а.с. 76, 77). Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( а.с.20), після смерті якої її внучка [PERSON] прийняла спадкове майно, зокрема земельну ділянку площею 4,33 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221687200:03:004:0012, яка розташована за межами села Руде Село Володарської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа № у спадковому реєстрі 69379842 ( а.с.21, 22). 17 квітня 2012 року [PERSON] та ТОВ «Сільгосптехніка Нова» уклали договір оренди землі б/н за умовами якого, позивачка надала в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,3300 га сільськогосподарського призначення відповідачу ( а.с. 14-15). В договорі оренди землі від 17.04.2012 в пунктах 8, 5 зазначено, що договір укладено на 49 років. Нормативна грошова оцінки земельної ділянки становить 134652,89 гривень. Орендна плата вноситься у розмірі 4038,59 гривень та обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції п.п.9,10. Згідно п. 14 договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені п. 11 договору, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочки. Акт приймання-передачі об`єкта оренди № б/н від 17.04.2012 вказує, що орендодавець передала у користування орендарю ТОВ «Сільгосптехніка Нова» зазначену вище земельну ділянку успадковану позивачем (а.с.16). Одночасно з матеріалів справи вбачається, що згідно видаткового касового ордеру 17.04.2012 спадкодавиці орендарем було виплачено 35 000,00 грн в рахунок оплати орендної плати ( а.с.19). Вказані обставини стверджено також довідкою виданою відповідачем ( а.с.77). Виходячи із вказаних умов договору та розміру виплаченої орендної плати така виплата проведена за 8 років, тобто до 2020 року. Станом на час звернення до суду відповідач не проводив виплати по орендній платі та заборгував позивачці: за 2021 рік - 4039,59 гривень, за 2022 рік - 4039,59 гривень, всього 11276,98 гривень. Зазначені обставини стверджено відповідним розрахунком у позовній заяві та з яким суд погоджується у повному розмірі. Так, спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковий до виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». В силу вимог ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічні положення містяться у п.36 договору оренди землі. Згідно п.п. 11, 21 договору оренди на орендаря покладено обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою та у разі припинення або розірвання договору оренди повернути орендодавцеві земельну ділянку. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно вимог статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 викладено висновок про те, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину є підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно змісту позовної заяви позивачка [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилалася на те, що відповідач ТОВ «Сільгосптехніка Нова» порушив свої зобов`язання та не провів сплати орендної плати за період користування належною їй земельною ділянкою за 2021 та 2022 роки та відповідно нехтує умовами п.11 договору оренди землі, що є його істотною умовою. Орендна плата є істотною умовою договору оренди (ст.15 Закону України «Про оренду землі»). В ході судового розгляду відповідач не спростував вищезазначені обставини та судом не встановлено доказів, які б підтверджували сплату відповідачем позивачці орендної плати за 2021-2022 роки та належне виконання умов договору оренди землі. Так, заперечуючи проти позову, сторона відповідача посилається на те, що ТОВ «Сільгосптехніка Нова» виконало свої договірні зобов`язання перед позивачем щодо сплати орендної плати та таким чином заперечує наявність заборгованості з орендної плати. У своєму відзиві зазначає: « Орендна плата була сплачена з 2012 року по 2022 рік, розрахунок 4039,59 - 19,5% (788 грн) = 3251,59 грн - чиста орендна плата Орендодавця. 35000,00грн/3251,29 грн=10,7 років - та кількість років, на яку виплачена орендна плата» ( а.с.40-41). З таким розрахунком суд не може погодитися, оскільки відповідачем у 2012 році [PERSON] була нарахована сума у розмірі 43478,26 гривень, з якої в рахунок орендної плати виплачено 35 000,00 гривень та 8 478,26 гривень було утримано податок на доходи і перераховано в місцевий бюджет. А відтак посилання відповідача повністю спростовано. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на безпідставність позовних вимог з огляду на те, що позивачка не зверталася до товариства з будь-якими вимогами чи претензіями щодо виплати орендної плати, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог п. 11 договору оренди земельної ділянки обов`язок вносити орендну плату за користування землею у строки вересень-листопад поточного року покладено саме на орендаря. Так, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази нарахування та виплати орендної плати [PERSON] за 2021, 2022 роки, жодні належні та допустимі письмові докази на підтвердження таких обставин суду не надані. Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові № 614/805/16-ц від 27 червня 2018 року, доказами отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази. Одночасно позивачка ставить питання про стягнення пені за невнесення орендної плати у строки визначені договором у розмірі 0,01 відсотків, яка склала -- 2948,90 ( 4039,59 х 0,001%=4,39 грн х 730). За таких обставин, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач ТОВ «Сільгосптехніка Нова» порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою у виді сплати орендної плати за період користування нею в 2021 та 2022 роках, тобто має місце систематичне порушення відповідачем істотних умов договору щодо внесення орендної плати, що призвело до порушення майнових прав орендодавця (позивача у справі), які підлягають захисту шляхом розірвання договору оренди землі з поверненням земельної ділянки власникові та стягнення заборгованості по орендній платі згідно наданого розрахунку та пені за прострочення виплати орендної плати. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору 2147,20 грн слід стягнути з відповідача. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. В обґрунтування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано позивачем копію ордеру про надання правничої допомоги від 30.08.2023 ( а.с.24) , розрахунок-фактуру № 27/07 від 26 липня 2023 року, згідно якого вартість послуг складає 18875,00 грн ( а.с.26), копію квитанції про оплату послуг адвоката від 28.07.2023 ( а.с.27). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18875,00 грн є співмірними із складністю цієї справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому приходить до висновку про доведеність понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу , які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved