Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» через свого представника Кожухівський Я.І. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №002/5944178-СК у розмірі 10819,64 грн., що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 6667,54 грн., суми заборгованості за відсотками 4151,64 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684.00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2019 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , укладено кредитний договір №002/5944178-СК. 02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10819,64 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем не здійснено сплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого він допустив заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від\~12.09.2023 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Позивач повідомлявся про розгляд справи належним чином. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином. Відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, суд відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити з таких підстав. Так, відповідно до приписів ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1\~ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу\~(фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. \~ \~ \~ \~Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Судом встановлено, що 12.02.2019 року [PERSON] підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/5944178-СК. Як зазначено в заяві-договорі про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/5944178-СК, сума бажаного кредитного ліміту становить 1000 грн. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, пільгова процентна ставка становить 0,00001%, базова процентна ставка: 43,2%, а процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання, щодо повернення кредиту складає 44,7%. 02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов п. 2.3. якого відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2 але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 02.12.2022 року до договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року ТОВ ««ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі заборгованості 10819,64 грн., з яких: 6667,54 грн. заборгованість по основному боргу та 4151,64 грн. заборгованість по відсоткам. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 002/5944178-СК від 12.02.2019 року за період з 02.12.2022 по 31.10.2023 встановлено, що станом на 31.10.2023 року заборгованість [PERSON] становить 10819,64 грн., з яких: 6667,54 грн. заборгованість по основному боргу та 4152,1 грн. заборгованість по відсоткам. За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~Надана суду, як доказ заява-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/5944178-СК, підписана сторонами, не містить будь-яких даних про суму кредиту, сума кредитного ліміту становить 1000 грн., в той час, як заявлена сума позивачем за основною сумою боргу 6667,54 грн., як не містить данних і про видачу відповідачу кредитної картки «Велика пятірка» та строку її дії. У матеріалах справи також відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту та видачу кредитної картки «Велика пятірка». Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку. Разом з тим, позивач не надав до суду доказів щодо здійснення будь-якого руху коштів по картковому рахунку відповідача. Отже, з наданих суду доказів неможливо встановити, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 6667,54 грн., а тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу та процентів не є можливим. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 703/3063/18. Крім того, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором у розмірі 4151,64 грн., не надаючи розрахунків заборгованості по відсоткам первісного кредитора. Разом з тим, сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002/5944178-СК від 12.02.2019 року, складений позивачем, не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності заборгованості у відповідача. Таким чином суд позбавлений можливості вирішити позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 10819,64 грн. з урахуванням вищевстановлених обставин справи. На підставі наведеного, оцінивши надані ТОВ «ФК «ЄАПБ» докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитним договором, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості за зазначеним кредитним договором не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». З урахуванням наведених вище вимог законодавства, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 002/5944178-СК від 12.02.2019 року у розмірі 10819,64 грн. задоволенню не підлягають. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позову судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed