Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради про визнання за ними права власності на майно колгоспного двору - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудамипо [ADDRESS] . На обгрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що вказане домоволодіння належало колгоспному двору, членами якого, станом на 15.04.1991, були: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розмір частки кожного члена колгоспного двору становив 1/6. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняв їх син [PERSON] . Відповідно розмір його частки у домоволодінні склав 2/6. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємицею його майна за заповітом є сестра [PERSON] , відповідно її частка у домоволодінні становить 3/6 (2/6 успадковано після смерті [PERSON] + 1/6 її частка у вказаному майні). [PERSON] 10.11.2007 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . В листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті брата, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як вказаний будинок належить до колгоспоного двору. Оскільки в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок не визначено розмір часток кожного із членів колгоспного двору, позивачі не можуть реалізувати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження належним їм нерухомим майном. В судове засідання позивачі, які у встановленому порядку були оповіщені про час і місце розгляду справи, не з`явились, в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Ярмолинецької селищної ради, який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, не зарепечував проти їх задоволення і просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Динько Г. А., яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Крім неї, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: її чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ). Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданим Ярмолинецькою районною радою 20.12.1987 (а. с. 30), довідкою Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №376 від 24.10.2023, виданою на підставі запису в погосподарській книзі № 8 за 1991-1995 роки, номер об"єкта погосподарського обліку 520, про осіб, зареєстрованих в будинку [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року (а. с. 27); копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.02.1984 (а. с. 28); копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 10.11.2007 (а.с. 29). Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Отже, станом на 15.04.1991 до колгоспного двору, головою якого на той час була [PERSON] , входило шість членів і частки кожного з них складали по 1/6. [PERSON] помер [INFO] в с. Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області. [PERSON] померла [INFO] в с. Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області. Після їх смерті спадщину прийняв їх син [PERSON] . Його частка у домоволодінні склала 2/6. Однак за життя спадкових прав на вказане нерухоме майно [PERSON] не оформив. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 10.11.2023 (а.с. 19); свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 02.08.2001 в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори Терлич О. Л. (а. с. 20); свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , виданим повторно 27.10.2021 (а. с. 21); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 19.11.2003 державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Хмельницької області Павлик Н. П. (а. с. 22). В силу ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняттям спадщини визнається, зокрема, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] помер [INFO] в смт. Ярмолинці Хмельницького району Хмельницької області. Після його смерті спадщину за заповітом прийняла його сестра [PERSON] , проте через відсутність у правовстановлюючому документі (свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок) вказівки про розмір часток у праві власності кожного із співвласників, а також через відсутність правовстановлюючих документів не може реалізувати свої спадкові права щодо вказаного нерухомово майна. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 19.04.2023 (а.с. 23); заповітом [PERSON] , посвідченим 30.01.2016 державним нотаріусом Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори Хмельницької області Мостовою Г. А. (а.с. 26); витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 73140690 від 10.07.2023 (а.с. 25); відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії № 02-14/112 від 02.11.2023 (а.с. 24). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За наведених обставин суд вважає, що право власності позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на частки у домоволодінні по [ADDRESS] . При цьому частка [PERSON] становить 1/2 (1/6 як частка члена колгоспного двору + 2/6 - частка успадкована після смерті брата [PERSON] , якому належала 1/6 частка після смерті [PERSON] та 1/6 частка після смерті [PERSON] ), частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як членів колгоспного двору становлять по 1/6. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 16, 328, 1218, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved