Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

позивачка через свого представника - адвоката Медвідя В. А. звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2006 року по березень 2012 року, [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 01.03.2012 року, шлюб між [PERSON] та відповідачем було розірвано, після чого дитина залишилась проживати разом із матір`ю, в с. Бугове, Гайворонського району, Кіровоградської області у будинку [PERSON] . Відповідач залишився проживати у м. Одеса, окремо від дитини. [PERSON] (далі - Позивачка) є рідною матір`ю [PERSON] , а відтак бабусею н/л. [PERSON] [INFO] , [PERSON] померла. Після смерті матері, малолітній [PERSON] залишився проживати разом із Позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, Відповідач, після розірвання шлюбу з матір`ю дитини, життям сина не цікавиться, допомоги на утримання дитини не надає. З 2013 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає в сім`ї Позивачки та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка без будь-якої участі батька дитини, опікується неповнолітнім онуком, виховує та підтримує його усім необхідним, чим забезпечує дитині комфортні умови життя. З 2014 року, [PERSON] навчається у КЗ «Хащуватський ліцей Гайворонської міської ради», є старанним, дисциплінованим, самостійним, працелюбним учнем. Є учасником та призером регіональних конкурсів з декламування поезій. Активно проявляє себе в сценічному та хореографічному мистецтві. Захоплюється футболом та системно відвідує школу. Проживає з бабусею, яка активно цікавиться навчанням, позашкільним життям, підтримує розвиток його інтересів. За весь час навчання в школі, батько дитини в навчальному закладі не з`являвся, успіхами дитини не цікавився. Таким чином своїми діями/бездіяльністю, відповідач, батько неповнолітньої дитини, [PERSON] протягом тривалого періоду у часу (з 2013 року й по даний час) залишив дитину без батьківського піклування в сім`ї Позивачки та допомоги щодо її утримання не надає. Сина не навідує, його життям не цікавиться, обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина не виконує. Дитина знаходиться на повному утриманні Позивачки, яка має хоч і мінімальний однак стабільний дохід у вигляді пенсії, що підтверджується довідкою про її доходи. У власності має два житлових будинки, в одному з яких проживає разом із дитиною, три земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які здає в оренду за що отримує орендну плату. Позивачка є здоровою за станом здоров`я, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має. Відтак, н/л. дитина [PERSON] позбавлена батьківського піклування, унаслідок чого тривалий час проживає в сім`ї рідної бабусі де має належні умови проживання, усім необхідним забезпечена в повній мірі. а даний час, відповідач, знаходиться в Одеській області, в с. Борисівка, життям дитини не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, не працює вчиняє насильство у сім`ї, схильний до хуліганських вчинків. Позивачка вважає що викладене свідчить, що відповідач без будь-яких поважних причин, умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини та здобуття ним повної загальної середньої освіти. Таким чином, Відповідач умисно перервав родинні стосунки зі своїм сином. У вихованні та утриманні неповнолітнього [PERSON] участі не приймає, його життям та здоров`ям не цікавиться, чим ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини, що є достатньою правовою підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав, а тому вона вирішила звернутись до суду з даним позовом. Водночас просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1/4 частини усіх видів його заробітків доходів щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати до повноліття дитини. Відповідач правом подання відзиву не скористався. При цьому суд вказує, що поданий відзив, з порушенням вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України було повернуто відповідачу. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Савранчук С. Л. просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради в судовому засіданні покликаючись на те, що відповідач не бере участі в вихованні сина, не піклується про нього, не переймається його долею, не забезпечує матеріально просила позов задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Татарбунарської міської ради Одеської області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Процесуальні дії суду Ухвалою судді від 20.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16.08.2023. Ухвалою суду від 16.08.2023 залучено до участі у справі виконавчий комітет Борисівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як Орган опіки та піклування та зобов`язано виконавчий комітет Борисівської сільської ради Білгород -Дністровського району Одеської області як Орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою суду від 12.09.2023 повторно зобов`язано виконавчий комітет Борисівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як Орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання даного спору про позбавлення [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] та встановлення піклування. Ухвалою суду від 24.10.2023 залучено до участі у справі орган опіки та піклування Татарбунарської міської ради Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, замінивши виконавчий комітет Борисівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як Орган опіки та піклування. 21.11.2023 на адресу суду надійшов лист з актом обстеження умов проживання від виконавчого комітету Борисівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як Органу опіки та піклування в яких зазначено про неможливість здійснити перевірку місця проживання [PERSON] в зв`язку з відсутністю його за місцем проживання в зв`язку з відсутністю його за місцем проживання оскільки зі слів свідків він можливо виїхав за кордон. Ухвалою суду від 24.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про виклик в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Судом встановлено: [PERSON] та [PERSON] з 04.11.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно витягом №00039753268 з Держреєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.05.2023 року (а. с. 13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у якому відповідач записаний батьком дитини (а. с. 8). [PERSON] являється матір`ю [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 17.12.1983 (а. с. 11) та витягом №00039752580 з Держреєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 08.06.1985 між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12) [PERSON] мати [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] виданим повторно 28.08.2022 (а. с. 14). Позивачка [PERSON] судимості не має, що підтверджується витягом МВС ВР-000982501 станом на 10.05.2023 року(а. с. 15). Згідно довідки про доходи позивачка [PERSON] отримує пенсію загальна сума якої за шість місяців з листопада 2022 по квітень 2023 склала 32299,22 грн (а. с. 16). Позивачка [PERSON] є здоровою, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується висновком про стан здоров`я та відповідною довідкою про проходження попереднього,періодичного та позачергового психіатричних оглядів, на предмет вживання психотропних речовин № 134 (а. с. 17,18). Дитина [PERSON] , [INFO] , є здоровим, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується висновком про стан здоров`я та відповідною довідкою від 19.05.2023 (а. с. 19,20). Як вбачається з акту від 12.05.2023 року №53 обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] та підтверджується довідкою ЦНАП, неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своєю бабусею в [ADDRESS] (а. с. 10), в житловому будинку, що належить Позивачці. Будинок знаходиться в задовільному стані, облаштований меблями та речами першої необхідності. Дитина має окрему кімнату зі всіма умовами для належного проживання та забезпечена всім необхідним - комп`ютером, місцем для навчання, тощо (а. с. 21). Відповідно до характеристик виданих учителями та директором КЗ «Хащуватський ліцей» За весь час навчання в школі, батько дитини в навчальному закладі не з`являвся, успіхами дитини не цікавився. Вихованням займається лише бабуся [PERSON] Викладене підтверджується характеристиками з місця навчання від 02.05.2023 на [PERSON] (а. с. 22-24). З довідки № 180 від 03.05.2023 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться онук [PERSON] , [INFO] (а. с. 25). Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] належать три земельні ділянки на території Гайворонської міської ради (а. с. 26-28). Згідно договорів купівлі-продажу та витягу з державного реєстру правочинів [PERSON] належать два будинки в с. Бугове, Голованівського району Кіровоградської області (а. с. 29-31). Згідно з інформацією з вебпорталу «Судова влада України, Татарбунарський районний су, Одеської області» вбачається, що в провадженні суду протягом 2015-2019 двічі перебували справи щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї та двічі за дрібне хуліганство (а. с. 84). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Гайворонської міської ради Кіровоградської області визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав та призначення бабусю [PERSON] піклувальником неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] від 27.07.2023 №03-25/124/4 (а. с. 43-46). Від виконавчого комітету Татарбунарської міської ради на виконання ухвали Гайворонського районного суду від 24.10.2023, надійшов лист № 03-20/6722 від 15.11.2023 в якому зазначено про неможливість здійснити перевірку місця проживання [PERSON] в зв`язку з відсутністю його за місцем проживання оскільки він виїхав за кордон (а. с. 82). А також акт обстеження умов проживання [PERSON] для надання висновку в якому зазначено про неможливість здійснити перевірку його місця проживання в зв`язку з відсутністю його за місцем проживання оскільки зі слів свідків він можливо виїхав за кордон (а. с. 84). Свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні, суду пояснив, що був головою Казавчинської сільської ради з 2002 року, а на даний час є старостою Хащуватського старостинського округу на території яких знаходиться с. Бугове. Знає, що бабуся [PERSON] виховує онука [PERSON] , [INFO] , замінила йому і батька і покійну матір, не знає чи перешкоджала позивачка відповідачеві у спілкуванні з сином. Бачив відповідача за весь цей час лише двічі чи тричі, позивачка зверталась до нього, щодо допомоги для дитини. Свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні, суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою [PERSON] підтримує з нею дружні відносини, бабуся [PERSON] виховує онука [PERSON] , [INFO] майже з народження, після смерті матері [PERSON] , [PERSON] дитина постійно проживала з бабусею. Відповідача бачила кілька разів, востаннє років чотири тому, однак він приїжджав бачитись з друзями, а не з сином, при цьому зловживав алкогольними напоями. Неповнолітній [PERSON] , будучи допитаним в судовому засіданні в присутності представника служби в справах дітей пояснив, що з батьком в нього не дуже хороші відносини, востаннє бачив того роки два тому, в основному спілкування відбувалось по телефону - батько вітав його з днем народження, однак цього року навіть не привітав. Його життям батько не цікавиться, він не хоче проживати з батьком та сам бажає, щоб того позбавили батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, позивачки, [PERSON] , з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Оцінка суду Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 в п.16: "Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні сина [PERSON] є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Такі життєві умови були обрані відповідачем після народження сина, перебуваючи на значній відстані, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Протягом майже всього свідомого життя сина [PERSON] відповідач не проживав із ним сім`єю, та, відповідно, не брав і не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, тобто контакту не підтримує, що стверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи та показами свідків. Водночас суд відхиляє в якості доказів інформацію про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, оскільки стороною позивача не долучено копії відповідних постанов суду, не заявлялось клопотання про витребування таких судом, у випадку неможливості надання самостійно. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що не бажає проживати з батьком, хоче, щоб того позбавили батьківських прав щодо нього. Суд враховує, що хоч думка дитини у вирішенні спору про позбавлення батьківських прав не є визначальною однак є важливою та водночас таке рішення судом прийнято з врахуванням всіх досліджених обставин. Суд враховує, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення його розвитку у сім`ї позивачки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи встановлено, що з моменту звернення позивача до суду з даним позовом (з 05.07.2023) відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робить, наміру змінити своє ставлення до дитини не виявляє, тобто, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, і свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд враховує правові висновки викладені у постанові ВС від 26 квітня 2022 року в справі № 520/8264/19. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Також суд вважає правильним зазначити наступне. В справі судом було залучено в якості третіх осіб органи опіки та піклування як за місцем проживання дитини, так і батька, про позбавлення батьківських прав якого було заявлено позов. Листом від 24.10.2023 Орган опіки та піклування, виконавчий комітет Татарбунарської міської ради повідомив суд про неможливість надання висновку щодо вирішення спору у зв`язку з відсутністю за місцем проживання відповідача [PERSON] . У постанові від 11.12.2023 в справі № 523/19706/19 ВС вказав, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд керується такою позицією ВС та враховує строки розгляду справи і наявність в справі висновку Органу опіки піклування - виконавчого комітету Гайворонської міської ради Кіровоградської області. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи, що відповідно до висновку від 27.07.2023 (а.с. 43-45) Органом опіки та піклування вбачається доцільним призначити піклувальником [PERSON] [INFO] бабусю [PERSON] , суд вважає правильним призначити її його піклувальником. Відповідно до ч.3ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дітей, необхідність створення для них такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність прав батьків щодо обов`язку утримання дитини та моменту з якого проводиться стягнення, в зв`язку з чим суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню, а аліменти стягненню з дня подачі позову - 05.07.2023. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру позбавлення батьківських прав - підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Водночас судовий збір за вимоги про стягнення аліментів та встановлення піклування - підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved