Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У жовтні 2023 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з останнього на користь банку заборгованість за заявою-анкетою № 323/980/019226697/17 від 10.02.2017 року, станом на 27.06.2023 року, у розмірі 87 917,96 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 44 898,79 грн., заборгованості за відсотками 3 295,61 грн., заборгованості за прострочене тіло кредиту 24 581,31 грн., заборгованості за простроченими відсотками 15 142,25 грн., а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору згідно з заявою-анкетою № 323/980/019226697/17 від 10.02.2017 року банком було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та надано електронний платіжний засіб, однак відповідач в процесі користування рахунком не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тим самим не виконав свої зобов`язання за договором, та станом на 27.06.2023 року має заборгованість у розмірі 87 917,96 грн., яка добровільно не відшкодовується. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 89). 14.11.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Вказав, що позивачем не доведено укладення договору між ним та банком, факту надання йому грошових коштів, а також не надано належних та допустимих доказів розрахунку заборгованості. Крім того, посилався на нікчемність умов договору щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, а також посилався на пропуск банком трирічного строку позовної давності. 24.11.2023 року до суду від АТ «ОТП Банк» надійшла відповідь на відзив, в якому банк вказав не безпідставність тверджень відповідача та просив задовольнити позов в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві. Вказав, що відповідачу було надано кредитні кошти за його заявою, з умовами якої він погодився і тривалий час виконував. Посилання відповідача на нікчемність умов договору не доведена, а строк позовної давності не пропущено з огляду на те, що заборгованість утворилась у період з 11.08.2022 року по 10.09.2022 року. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.02.2017 року відповідачем [PERSON] підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», і, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-Анкета та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки MC Gold PayPass, номер рахунку [NUMBER] (а.с. 58). У вказаній Заяві-Анкеті зазначено, що за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку, та на дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Також, вказано, що Заява-анкета є частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особисто) (надалі - Договір) та Правил користування карткою (надалі - Правила), Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті Банку. Відповідач [PERSON] підтвердив шляхом підписання Заяви-анкети, що він з Договором, Правилами, Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений і згодний, а також отримав свій примірник Заяви-анкети, Інформаційний листок «Умови кредитування по програмі «Кредитна лінія до дебетної платіжної картки» (у разі оформлення кредиту) та іншу документацію, на розсуд Банку, яка необхідна для користування банківськими послугами. Крім того,09.02.2017 року [PERSON] заповнив та підписав Заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, у якій зазначив про бажану суму кредитної лінії у розмірі 5 000,00 грн., а також просив Банк встановити кредитну лінію на вказаний ним картковий рахунок [NUMBER] та погодився з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленої Банком. Відповідно до довідки про наявність заборгованості станом на 27.06.2023 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 87 917,96 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 44 898,79 грн.; заборгованості за відсотками 3 295,61 грн.; заборгованості за прострочене тіло кредиту 24 581,31 грн., заборгованості за простроченими відсотками 15 142,25 грн. (а.с. 31). Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 323/980/019226697/17 від 10.02.2017 року по клієнту [PERSON] , відповідно до якого станом на 27.06.2023 використані кредитні кошти у сумі 88 391,06 грн., нарахована плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у розмірі 23 727,99 грн., % за недозволені перевитрати 67 759,07 грн., надходження коштів на рахунок у сумі 92 110,16 грн. (а.с. 11-30). Відповідно до Звіту-рахунку за період з 29.03.2017 року по 27.06.2023 року, наданого позивачем, станом на 27.07.2023 року у [PERSON] наявна заборгованість (без урахування відсотків за користування) у загальній сумі 87 917,96 грн. (а.с. 32-57). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Положеннями ст. ст. 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Так, позивачем на підтвердження заявлених до відповідача позовних вимог суду було надано наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № 323/980/019226697/17 від 10.02.2017 року (а.с. 11-30); довідку про наявність заборгованості від 27.06.2023, яка складає 87 917,96 грн. (а.с. 31); звіт-рахунок за період з 29.03.2017 року по 27.06.2023 року (а.с. 32-57); заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» 10.02.2017 (а.с. 58); заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії від 09.02.2017 (а.с.57); договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) редакція вступає в дію з 02.02.2016 року (а.с. 59-67); копія паспорта [PERSON] (а.с. 68-69); копія досудової вимоги Банку до [PERSON] від 29.06.2023 року щодо дострокового стягнення заборгованості в розмірі 87 917,96 грн. (а.с. 70-75); статут АТ «ОТП БАНК» (а.с. 76-81); банківська ліцензія № 191 від 05.10.2011 року (а.с. 82); довідка від 17.11.2023 року щодо зміни кредитного ліміту по клієнту [PERSON] . З анкети-заяви, яка особисто підписана відповідачем видно, що у ній оговорені умови обслуговування кредитної лінії, а саме за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір, якої визначається Тарифами Банку, та на дату укладення Договору розмір процентної ставки становить 36% на рік. На дату укладення Договору розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних (а.с. 58). Заявою фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії встановлено, що станом на день укладення Договору бажана сума кредитної лінії становить 5 000,00 грн. З довідки від 17.11.2023 року щодо зміни кредитного ліміту по клієнту [PERSON] видно, що 28.07.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 9 000,00 грн.; останнє збільшення 31.05.2022 року до 76 900,00 грн., а 07.09.2022 року зменшено до 68 500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993 року) Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства-суду та сторін (позивача та відповідача).Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,-із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги. Наведені вище, надані суду докази зокрема: анкета-заява, яка особисто підписана відповідачем, підтверджують його приєднання до умов договору в розумінні положень ст. 634 ЦК України, оскільки, підписавши анкету-заяву, відповідач особисто ознайомився з запропонованими йому умовами кредитування, тобто був обізнаний з умовами на яких отримав наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині сплати відсотків. Довідкою від 17.11.2023 року щодо зміни кредитного ліміту по клієнту [PERSON] доведено, що банк неодноразово збільшував позичальнику кредитний ліміт, останній раз у травні 2022 року кредитний ліміт було збільшено до 76 900,00 грн. Відповідач виконував умови кредитного договору, користувався кредитними коштами понад 5 років, зокрема сплачував і нараховані банком відсотки та припинив сплачувати грошові кошти у квітні 2023 року, що зокрема підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 11-30). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження №61-9618св18) та у постанові від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Суд погоджується з доводами сторони позивача, що наданими банком доказами, а саме заявою-анкетою, розрахунком заборгованості та звітом-рахунком підтверджена заборгованість відповідача перед АТ «ОТП БАНК» та її розмір. З розрахунку заборгованості видно, що він складається з колонок використання кредитних коштів, плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування, % за недозволені перевитрати та надходження коштів на рахунок. Так, в період з 29.03.2017 року по 20.06.2023 року [PERSON] дійсно було використано 88 391,06 грн. кредитних коштів, нараховано плату за обслуговування рахунку 23 727,99 грн. та процентів за недозволені перевитрати 67 759,07 грн., нарахування штрафу 150,00 грн., а надійшло від позичальника 92 110,16 грн. При перевірці розрахунку судом за формулою розрахунку: використання кредитних коштів+ Плата за обслуговування рахунку + % за недозволені перевитрати + нарахування штрафу - надходження коштів на рахунок = сумі заборгованості (88 391,06 + 23 727,99 + 67 759,07 + 150,00) - 92 110,16), вбачається, що сума заборгованості становить 87 917,96 грн. Таким чином, позичальник за вказаний у розрахунку період мав сплатити банку 180 028,12 грн. грошових коштів за користування кредитом, однак сплачено ним лише 92 110,16 грн., розмір заборгованості складає 87 917,96 грн. На підставі викладеного, суд надходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності. Так, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом часу її дії особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні моменти (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення). Таким чином, за змістом ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Європейський суд прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення у справі «Стаббінг та інші проти Сполученого Королівства» та у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, згідно з ч. 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривається разом з учиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому визнання боргу повинно бути усвідомленим та свідчити про те, що особа згодна з його наявністю. Коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі. Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нараховано, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди. Дослідивши розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, наданий позивачем, вбачається, що останні надходження на карту відповідача мали місце у квітні 2023 року, до суду позивач звернувся у жовтні 2023 року. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тому, суд надходить до висновку про відсутність підстав вважати, що позивачем пропущено встановлений законодавством строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Інші доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не доведені належними та допустимими доказами, та не спростовують висновків суду, наведених вище. Згідно положенням ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом АТ «ОТП БАНК» сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн. Оскільки суд надійшов до висновку про наявність для задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн На підставі викладеного та

Outcome: approved