Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У серпні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Донця 2А-Ініціатива» (далі - ОСББ «Донця 2А-Ініціатива», Об`єднання) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19854,90 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.11.2019 було зареєстровано ОСББ «Донця 2А-Ініціатива», яке здійснює утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, останній свої обов`язки по відшкодуванню витрат на утримання будинку належним чином не виконує, у зв`язку із чим за період з січня 2020 року по серпень 2023 року за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 19854,90 грн, що складається з: 1) заборгованості зі сплати щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території - 16121,46 грн, з яких: - сума основного боргу 12987,25 грн; - інфляційні втрати за весь час прострочення 2542,29 грн; - 3% річних за весь час прострочення 591,92 грн; 2) заборгованості зі сплати одноразового внеску для фінансового забезпечення початку функціонування ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» 23,63 грн, з яких: - сума основного боргу 0 грн; - інфляційні втрати за весь час прострочення 17,16 грн; - 3% річних за весь час прострочення 6,47 грн; 3) заборгованості зі сплати одноразового внеску для встановлення системи контролю доступу в будинок [ADDRESS] та на його прибудинкову територію, а також організацію відеоспостереження 78,66 грн, з яких: - сума основного боргу 0 грн; - інфляційні втрати за весь час прострочення 58,89 грн; - 3% річних за весь час прострочення 19,77 грн; 4) заборгованості зі сплати за функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження в будинок [ADDRESS] - 3631,15 грн, з яких: - сума основного боргу 3000 грн; - інфляційні втрати за весь час прострочення 517,39 грн; - 3% річних за весь час прострочення 113,76 грн; Оскільки неналежне виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території порушує права інших мешканців вказаного вище будинку, позивач був змушений звернутись до суду із цим позовом відповідно до вимог якого просив стягнути з [PERSON] на свою користь вказану вище заборгованість у загальному розмірі 19854,90 грн, а також понесені у справі судові витрати на сплату судового збору в сумі 2684 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023 для розгляду цивільної справи №760/19382/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням на адресу його зареєстрованого місця проживання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами. Проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку направлена судом поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з наступного. Згідно Статуту ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» (далі - Статут), об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до пункту 2.1 Статуту метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. У пункті 2.3 Статуту зазначено, що завданням та предметом діяльності Об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання. Встановлено, що згідно наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2023 за №336520586, відповідач з 25.06.2021 є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до протоколу установчих зборів ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» від 12.11.2019 співвласників було прийнято рішення про затвердження розміру щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,79 грн з кожного квадратного метру площі нерухомого майна, що є у співвласника будинку. Цей внесок співвласник зобов`язаний сплачувати об`єднанню не пізніше останнього числа місяця, за який проводиться оплата. Датою початку сплати внесків і переходу ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» на самозабезпечення було визначено 01.01.2020. Зборами було затверджено й одноразовий внесок для фінансового забезпечення початку функціонування ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» у розмірі 150 грн з кожної квартири/ нежитлового приміщення, який співвласник зобов`язаний був сплатити до 15.01.2020. Окрім того, цими установчими зборами Об`єднання було вирішено затвердити одноразовий внесок для встановлення системи контролю доступу в будинок [ADDRESS] та його прибудинкову територію, а також організацію відеоспостереження у розмірі 500 грн з кожної квартири/ нежитлового приміщення. Цей внесок співвласник зобов`язаний сплатити ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» до 01.03.2020. Також, встановлено щомісячний внесок на функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження в зазначений будинок та на його прибудинкову територію у розмірі 130 грн з кожної квартири/ нежитлового приміщення. Цей внесок власник зобов`язаний сплачувати Об`єднанню починаючи з 01.05.2020 не пізніше останнього числа місяця, за який проводиться оплата. У відповідності до наданої позивачем копії протоколу №11 засідання правління ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» від 25.04.2020, з урахуванням внесених до нього змін згідно протоколу №14 засідання правління від 11.06.2020, вирішено, що платежі на функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження, розмір яких встановлений 130 грн з кожної квартири/ нежитлового приміщення не нараховувати з 01.05.2020 по 30.06.2020. З 01.07.2020 нарахування та оплату платежів на функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження здійснювати відповідно до пункту 6.2.5 рішення установчих зборів ОСББ з 19.10.2019. Згідно наявної у матеріалах справи копії протоколу №1/2021 загальних зборів ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» від 30.03.2021 зборами було прийнято рішення змінити (знизити) розмір щомісячного внеску на функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження в будинку [ADDRESS] , затверджений на установчих зборах Об`єднання, а саме з 01.01.2021 затверджено внесок на функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження в розмірі 120 грн з кожної квартири/ нежитлового приміщення. Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із частиною четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Частиною шостою статті 13 цього Закону визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно положень частини першої статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина третя статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Згідно статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статті 162 Житлового кодексу України, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, за наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 01.01.2020 по 15.08.2023 розмір заборгованості відповідача по сплаті щомісячних внесків за утримання будинку та прибудинкової території становить 12987,25 грн. За несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати таких внесків позивачем також нараховані 3% річних у загальному розмірі 591,92 грн та інфляційні втрати в сумі 2542,29 грн. При цьому, з аналізу вказаного розрахунку заборгованості убачається, що заявлений розмір заборгованості по внескам становить їх суму за період, починаючи з липня 2021 року, тобто після набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру. Однак, обраховані позивачем у даному розрахунку загальні суми інфляційних втрат та 3% річних, нараховані за несплату внесків за загальний період з січня 2020 року по липень 2023 року, тобто додатково охоплює період ще й до набуття позивачем права власності на квартиру в цьому будинку. Згідно зазначеного розрахунку заборгованості дійсна сума 3% річних за несвоєчасну сплату внесків з липня 2021 року по липень 2023 року, станом на 15.08.2023 складає 404,44 грн, а інфляційних втрат - 1871,34 грн. У вказаному розрахунку щодо квартири [ADDRESS] також зазначено, що за період з 16.01.2020 по 24.06.2021 за несплату одноразового внеску для фінансового забезпечення початку функціонування Об`єднання у розмірі 150 грн власнику нараховано на підставі статті 625 ЦК України 3% річних у розмірі 6,47 грн та інфляційні втрати в сумі 17,16 грн. Крім того, згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості по сплаті одноразового внеску для встановлення системи контролю доступу будинку та на його прибудинкову територію, а також організацію відеоспостереження щодо квартири відповідача значиться борг у вигляді нарахованих за період з 01.03.2020 по 24.06.2021 за несвоєчасну сплату такого внеску розміром 500 грн - 3% річних у сумі 19,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 58,89 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, по внескам з функціонування пунктів фізичної охорони та технічного забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження в будинку за період з 01.08.2021 по 15.08.2023 у відповідача наявний борг у розмірі 3000 грн. За несвоєчасну сплату таких внесків позивачем також нараховані 3% річних у загальному розмірі 113,76 грн та інфляційні втрати - 517,39 грн. Втім, у цьому розрахунку обрахування загальної суми 3% річних та інфляційних втрат охоплює періоди заборгованості сплати вказаних вище внесків за період з 01.08.2020 по 15.08.2023, тобто також до набуття відповідачем права власності на спірну квартиру. Сукупний розмір 3% річних за несплату внесків з функціонування пунктів фізичної охорони та технічного забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження за період з липня 2021 року по липень 2023 року, станом на 15.08.2023 складає 93,42 грн, а інфляційних втрат - 432,86 грн. Проаналізувавши надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог докази щодо наявності у відповідача будь-яких обов`язків зі сплати затверджених установчими зборами ОСББ «Донця 2А-Іціатива» одноразових внесків для фінансового забезпечення початку його функціонування, а також для встановлення системи контролю доступу будинку, та відповідно перевіривши обґрунтованість вимог останнього щодо стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати таких одноразових внесків, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову у цій частині вимог, оскільки обов`язковість сплати вказаних вище внесків була установлена установчими зборами до 15.01.2020, в той час коли право власності на спірну квартиру відповідач набув лише 25.06.2021. Тому, покладення на останнього обов`язку зі сплати 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату попереднім власником квартири таких одноразових внесків суперечить положенням закону. З таких же міркувань не можуть бути задоволені судом вимоги Об`єднання в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані за несвоєчасну сплату за період з 01.08.2020 по 24.06.2021 щомісячних внесків за утримання будинку та прибудинкової території, а також з функціонування пунктів фізичної охорони та технічного забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження. Втім, перевіривши законність вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по вказаним щомісячним внескам за період з липня 2021 року по липень 2023 року, суд дійшов висновку про їх доведеність та обґрунтованість. Будь яких доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача у частині наявності за відповідачем заборгованості зі сплати щомісячних внесків за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12987,25 грн, а також щомісячних внесків на функціонування пунктів фізичної охорони та технічного забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження у розмірі 3000 грн, відповідачем в ході розгляду справи надано не було. Тому, вимоги позову в цій частині вимог підлягають задоволенню судом. Окрім того, установивши порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті вказаних вище щомісячних внесків за період з липня 2021 року по липень 2023 року, та зважаючи на положення статті 625 ЦК України, суд також визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції, а також 3% річних від прострочених сум заборгованості по цим платежам за період з 01.08.2021 по 15.08.2023. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Власного контррозрахунку заборгованості в частині вимог, які суд визнає обґрунтованими, відповідачем в ході розгляду справи судом також надано не було. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2021 року по липень 2023 року в сумі 12987,25 грн, 3% річних у розмірі 404,44 грн та інфляційних втрат - 1871,34 грн, а також заборгованості зі сплати щомісячних внесків за функціонування пунктів фізичної охорони та технічне забезпечення систем контролю доступу та відеоспостереження за період з липня 2021 року по липень 2023 року в розмірі 3000 грн, 3% річних у розмірі 93,42 грн та інфляційних втрат в сумі 432,86 грн, а всього слід стягнути 18789,31 грн. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Так, відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн позивачем надано суду копію договору №30/07-20/1 від 30.07.2020 про надання правничої допомоги, що укладений між ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» та адвокатом Вербицьким Я.В.; копію додаткової угоди №12 від 10.07.2023 до Договору №30/07-20/1 від 30.07.2020; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 14.07.2023; копію ордера серії АА №1341406, а також копію платіжної інструкції №1318 від 17.07.2023 про сплату Об`єднанням на рахунок адвоката оплати правничої допомоги за вказаним вище договором у розмірі 4500 грн. Також, з матеріалів справи убачається, що в ході розгляду справи судом стороною відповідача не було реалізовано своє право на подачу відзиву на позовну заяву, не висловлено своїх заперечень з приводу наданого позивачем розрахунку витрат на понесену правничу допомогу. Будь-яких заяв або клопотань про зменшення судових витрат на адресу суду від відповідача також не надходило. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язанні з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки за результатами розгляду суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову у цій справі, то відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 2539,87 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 4258,35 грн, тобто пропорційно до загального розміру задоволених позовних вимог (94,63%).

Outcome: partial