Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

26.04.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.02.2015 року, відповідно до якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт та видав карту для користування ним. АТ КБ «Приватбанк» повністю виконав вимоги договору, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти. Але у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором щодо регулярного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 20.03.2023 року має заборгованість у загальному розмірі 95\~734,78 грн., яка складається з: 78057,18 грн. заборгованості за кредитом, 17677,60 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 95\~734,78 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи. 31.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з наданих позивачем до суду документів, неможливо встановити, ані розміру заборгованості, ані періоду її виникнення. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи надана виписка за договором № б/н за період 15.08.2014 року по 24.03.2023 року, тобто, вочевидь, має місце сплив позовної давності, у зв`язку з чим просив суд застосувати до позовної заяви наслідки спливу позовної давності, що передбачені ч. 4 ст. 267 ЦПК України. Також зазначив, що відсутність домовленості сторін щодо такої істотної умови кредитного договору, як процентна ставка за користування кредитом, а також умов щодо кінцевого строку повернення кредитних коштів та відповідальності за їх несвоєчасне повернення, означає те, що відповідні зобов`язання між сторонами не виникли, що унеможливлює й задоволення вимог позивача. Так, позивач при здійсненні грошових операцій з його карткою не мав права окремо списувати з його загального рахунку процентну ставку за користування кредитом, а ці суми повинні були бути враховані у погашення тіла кредиту. Як вбачається з роздруківки по особовому рахунку позивачем щомісячно списувалися з його рахунку процентну ставку за користування кредитом, за період з 01.07.2018 року по 31.01.2022 року сплачені відсотки за використання кредитного ліміту склали 64967,63 грн. Позивачем у позовних вимогах зазначено борг за тілом кредиту у розмірі 78057, 18 грн. та відсотки 17\~677,60 грн., але, як вбачається з викладеного тіло кредиту може складати лише 13089,55 грн. (78057, 18 грн. - 64967,63 грн. = 13089,55 грн.), сума відсотків нарахована безпідставно. Відповідач посилаючись на викладене просить відмовити в задоволенні позову. 19.06.2023 року на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Крім того, розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 20.03.2023 року і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання. Відповідач станом на 20.03.2023 року має заборгованість - 95734.78 грн., яка складається з наступного: 78057.18 грн. - заборгованість за кредитом; 17677.60 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо строків позовної давності зазначив наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України). Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний Суд неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 11.2025 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 24.04.2023 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.02.2015 року. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 09.02.2015 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, що викладені на відповідному банківському сайті, як невід`ємні частини договору. Отже, предметом позову є вимоги кредитодавця до відповідача як позичальника щодо заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування ним в порядку ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1054 ЦК України. Виходячи з позовних вимог банку, останній просить стягнути з відповідача заборгованість на підставі договору, оформленого анкетою-заявою від 09.02.2015 року, яку підписано відповідачем [PERSON] . Позивач вважає та зазначає у позовній заяві, що [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг, „Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ „ПриватБанк, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банк вказує, що, підписавши заяву, відповідач у відповідності до ст. 634 ЦК України приєднався до тих умов кредитування, які зафіксовані в стандартних формулярах, якими є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку у чинній на час приєднання редакції. Згідно з вимогами чинного законодавства кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Зважаючи на приписи вказаної статті, суд погоджується з запереченнями відповідача проти позову в тій частині, що в заяві від 09.02.2015 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про узгодження процентної ставки за кредитом, як й інші істотні умови, притаманні кредитному договору. Доводи позивача, наведені ним в позовній заяві та в розрахунку позовних вимог про узгодження між сторонами договору розміру процентної ставки та інших нарахувань, документально не підтверджені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості по відсоткам, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infiniti, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 09.02.2015 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі та порядку нарахування. В змісті анкети-заяви зазначено, що її підписанням клієнт погоджується, що згідно зі статтею 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник яких він отримав шляхом самостійного роздрукування. Але роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, банк не пересвідчився, чи дійсно клієнт зробив таку роздруківку та ознайомився з вказаними документами. Велика Палата Верховного Суду в своєму рішенні від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (касаційне провадження № 14-131цс19) вважає, що неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем Витяг з Умов та правила надання банківських послуг Приват-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду та обставин цієї справи, суд вважає, що надані банком документи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі процентну ставку за кредитом, будь-які комісії та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, суд вважає, що договірні відносини є підтвердженими лише щодо фактичного використання відповідачем кредиту, але щодо інших умов, зокрема, щодо комісій, відсотків, порядку погашення та списання кошів з рахунків відповідача, або погашення заборгованості за відсотками та комісіями за рахунок кредиту із подальшим зарахуванням цих коштів знову у тіло кредиту, погодження у письмовій формі між сторонами не відбулось. До того ж, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить посилання на паспорт споживчого кредиту як складову договору. За вказаних обставин, посилання позивача у відповіді на відзив на те, що істотні умови договору (процентна ставка за користування кредитними коштами, комісії, порядок списання чи погашення кредиту) погоджено між сторонами підписаними відповідачем документами, суд вважає безпідставними. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» процентів за користування кредитом, які нараховувались банком та погашались за кошти відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому суд перевіряється тільки, чи має відповідач непогашене тіло кредиту. За випискою про рух коштів можна чітко визначити розмір неповернутого кредиту, відслідкувавши витрати відповідача та вкладені на картрахунок кошти. У розрахунку банк визначив заборгованість за тілом кредиту станом на 20.03.2023 року у розмірі 78\~057,18 грн. Шляхом аналізу виписки про рух коштів по картрахунку судом встановлено, що відповідач активно користувався усіма виданими йому картками протягом тривалого часу, оплачуючи покупки в магазинах, аптеках, поповнюючи мобільний телефон, здійснюючи перекази на картки третіх осіб, а також на його картрахунок надходили регулярні поповнення. При цьому, суд перевіряє одночасно заперечення відповідача, що банк безпідставно зарахував до суми заборгованості процентну ставку за користування кредитом за період з 01.07.2018 року по 31.01.2022 року, які щомісячно списувалися з рахунку відповідача. У виписці про рух коштів станом на 09.02.2015 року зазначено, що цією датою відповідачу встановлено кредитний ліміт. Саме з цієї дати суд враховує всі витрати відповідача та всі надходження на його рахунок як від нього особисто як поповнення карток, так і від третіх осіб. Автоматичні погашення за рахунок коштів відповідача суд зараховує у фактичне погашення взятих кредитних коштів. Не враховуються судом проведені списання банком, які відбуваються за рахунок кредитних коштів, оскільки такі погоджені умови між сторонами відсутні, а також тому, що вони спрямовані банком на погашення комісій та відсотків, які неправомірно нараховані. Комісії та відсотки, нараховані банком, судом також не враховуються. Також враховуючи, що банк зазначив, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті відповідачем не в повному обсязі, а також вимоги ч. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. в справі № 342/180/17. За випискою про рух коштів підраховано, що всього відповідачем протягом періоду з 09.02.2015 (дата написання анкети-заяви) по 20.03.2023 (дата, станом на яку визначено розмір заборгованості банком) здійснено витрат на суму 2\~087\~032,01 грн. В той же час, на рахунок відповідача за цей же період надійшло коштів на суму 1\~991\~297,23 грн., до якої входять поповнення, здійснені відповідачем особисто; що надійшли від третіх осіб; що переказані відповідачем з інших своїх карт. Автоматичне погашення за рахунок коштів відповідача становить 69\~826,81 грн. Таким чином, сума непогашеного тіла кредиту становить: 2\~087 032,01 (1\~991 297,23 + 69826,81) = 25\~907,97 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, в силу вимог ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України при частково задоволенні позову при вищевикладених обставинах, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі\~726,35 грн.\~ Розрахунок: Позивач має право на стягнення з відповідача у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі\~726,35 грн.\~(розрахунок: судовий збір за подачу позову, сплачений позивачем, у розмірі 2684 грн. (а.с. 1) * сума задоволених позовних вимог позивача 25907,97 грн./сума заявлених позовних вимог позивача 95734,78 грн.).

Outcome: partial