Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] позику в сумі 34 000 доларів США 00 центів, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040 гривень 00 копійок та 11 047,34 грн. судового збору, а в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - відмовлено. Разом з тим, 29.11.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] , [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заяву. Так як неявка сторін належним чином повідомлених про час та місце слухання справи не є перешкодою для подальшого розгляду заяви, суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, задовольнивщи частково заяву представника позивача, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] позику в сумі 34 000 доларів США 00 центів, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040 гривень 00 копійок та 11 047,34 грн. судового збору, а в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - відмовлено. У позовній заяві уповноважений представник позивача не вказав суму витрат на правничу допомогу яку очікує понести позивач. У заяві про ухвалення додаткового рішення, яка 29.11.2023 року надійшла до суду представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial