Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 31.01.1985 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований відділом ЗАГС Трускавецького міськвиконкому Львівської області, актовий запис за № 12. Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має, але відповідачка не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку через органи РАЦС. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року, разом вони не проживають, у них різні погляди на життя, на примирення та збереження шлюбу не згоден. Позивач має намір створити сім`ю з іншою людиною, тому просить розірвати даний шлюб. Ухвалою судді від 01.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 09.01.2024 року на 10.00 год. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій від зазначив, що просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 31 січня 1985 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ЗАГС Трускавецького міськвиконкому Львівської області, актовий запис за № 12, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 31.01.1985 року, яке знаходиться в матеріалах справи. Неповнолітніх дітей у сторін не має, однак відповідачка не бажала розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Подружжя проживає окремо з 2016 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, який в майбутньому має намір створити сім`ю. Шлюб існує лише формально. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). У відповідності з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки відповідачка визнала позов, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 17.11.2023, яка знаходиться в матеріалах справи. Оскільки відповідачка визнала позов, тому з неї необхідно стягнути в користь позивача 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. та 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. повернути з державного бюджету на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved