Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 10.07.2023 року, на підставі виконавчого листа № 753/19347/21, виданого 21.12.2022 Дарницьким районним судом міста Києва [PERSON] має борг перед [PERSON] у сумі 8\~300 доларів США. Із метою виконання вказаного виконавчого документу приватний виконавець Фесик М.О. здійснила опис та арешт майна боржника, земельної ділянки площею 0,1200 га., кадастровий номер 3221289001:01:106:0048, яка знаходиться на території Київської області Броварського району Требухівської сільської ради. Позивач зазначає, що між ним та [PERSON] 17 березня 2004 року укладено шлюб, а кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто незалежно від «титульності» [PERSON] як власника земельної ділянки, остання належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Примусовим відчуженням майна за борговими зобов`язаннями [PERSON] буде порушено права та інтереси позивача. Позивач вважає, що позов підлягає задоволенню через визнання земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та звільнення його з-під арешту за «не своїми» зобов`язаннями. При цьому [PERSON] зауважує, що земельна ділянка як цілісний майновий нерухомий об`єкт є неподільною через її конфігурацію та наявність інфраструктурних особливостей. Ураховуючи викладене, позивач просить визнати земельну ділянку площею 0,1200 га., кадастровий номер 3221289001:01:106:0048, яка знаходиться на території Київської області Броварського району, Требухівської сільської ради об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і зняти арешт із вищевказаної земельної ділянки. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила зняти арешт з майна та не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. У судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Обставини справи, що встановлені судом 11 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] на підставі Розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 4 від 06.1.2012 року є власником земельної ділянки площею 0.1200 га, яка розташована в Київській області Броварському районі Требухівська сільська рада, кадастровий номер: 3221289001:01:106:0048. Відповідно до копії постанови про опис та арешт майна боржника від 10.07.2023 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. видно, що на підставі виконавчого провадження ВП № 70657260 описано та накладено арешт на земельну ділянку площею 0.1200 га, яка розташована у Київській області Броварському районі Требухівська сільська рада, кадастровий номер: 3221289001:01:106:0048, яка належить боржнику [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) зроблено висновок, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Аналогічний по суті висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18). Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.03.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування сторін у шлюбі за Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації № 4 від 06.1.2012 року визнано право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.1200 га, яка розташована у Київській області Броварському районі Требухівська сільська рада, кадастровий номер: 3221289001:01:106:0048. Установлено, що на момент звернення позивача до суду з позовом на виконанні перебуває виконавчий лист № 753/19347/21, виданий 21 грудня 2022 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 8\~300 доларів США. Ураховуючи відсутність спору між сторонами щодо спірного нерухомого майна та обізнаність позивача про ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості з відповідача, суд приходить до висновку, що в разі задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0.1200 га, яка розташована у Київській області Броварському районі Требухівська сільська рада, кадастровий номер: 3221289001:01:106:0048, будуть порушенні права та інтереси кредитора, на користь якого підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у зв`язку із неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Суд установив, що сторони діють недобросовісно та зловживають своїми правами щодо кредитора шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на майно, при відсутності спору між собою щодо цього майна та наявності невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості. Вищевказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі № 346/3475/19. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з майна, тому такі вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed