Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

21.06.2023 року представник позивача звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області з вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідачки на користь дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісяця, перерахувавши кошти на особистий рахунок дитини. Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідач є матір"ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , який [INFO] помер. Відповідач не належним чином займається вихованням сина та доглядом за ним, остання часто помічена з ознаками алкогольного сп`яніння, постійно конфліктує із співмешканцем, у результаті чого між ними виникають бійки. Відповідач часто змінює місце проживання. У малолітнього [PERSON] діагностовано захворювання - синдром рухових порушень внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, у зв`язку з чим дитина потребує догляду зі сторони матері, зокрема дотримання рекомендацій лікарів щодо приймання ліків, ЛФК, масажу та іншого. 22.05.2023 року малолітнього [PERSON] разом з відповідачкою влаштовано до стаціонару КНП "Баранівська ЦРЛ" для забезпечення безпеки дитини, обстеження стану його здоров`я та надання необхідної медичної допомоги. На зауваження та попередження про можливе притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків відповідач не реагує, поведінку та стиль життя не змінює, до рекомендацій та порад працівників служби у справах дітей та фахівців із соціальної роботи УСЗН не дослухається. 08.06.2023 року працівниками служби у справах дітей спільно із фахівцями і соціально роботи здійснено виїзд за місцем перебування відповідача, у ході якої виявлено, що остання знаходиться з дитиною у будинку з невідомими особами, вона та невідомі чоловіки мають ознаки алкогольного сп`яніння, які у присутності дитини постійно палили цигарки, у будинку брудно, неприємний запах, дитина голодна та недоглянута, має низький рівень гігієни, одяг дитини не відповідає сезону. Тоді ж, відповідач добровільно віддала дитину працівнику служби у справах дітей та фахівцю із соціальної робота, а сама залишилася у будинку. Упродовж 2023 року відповідач неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 1 та 2 ст. 184 КУпАП. Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20.06.2019 року та 26.04.2023 року відповідач позбавлена батьківських прав щодо своїх інших п`ятьох дітей. Своєю безвідповідальною поведінкою та неналежним виконанням батьківських обов`язків відповідач створює умови, які порушують права, інтереси дитини та загрожують життю дитини, а тому представник звернувся з даним позовом до суду. 27.06.2023 року позов прийнято судом до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 30.10.2023 року справа надійшла для розгляду до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. 01.11.2023 року справа прийнята до провадження. 12.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.01.2024 року у справі залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків" Житомирської обласної ради. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзиву на позов від відповідача не надходило. 16.01.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовні вимоги та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Із свідоцтва про народження слідує, що [PERSON] та [PERSON] , відповідач у справі, є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] , що встановлено із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с.6). 18.03.2023 року за повідомленням поліції та жителів с. Табори Баранівської ТГ службою у справах дітей та інспектором ювенальною превенції Звягельського РВП здійснено виїзд по місцю проживання відповідачки [PERSON] . Згідно повідомлення в.о. начальника служби у справах дітей Баранівської міської ради, акту обстеження умов проживання та акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, на момент візиту [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, дитина була у занедбаному стані, санітарний стан помешкання не підтримувався, у будинку холодно (а.с.7-13). 12.04.2023 року та 14.04.2023 року повторно проведено обстеження умови проживання відповідача, під час яких [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] виявлені з ознаками алкогольного сп`яніння, за результатами яких відповідач попереджена про наслідки невиконання батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , про що складені відповідні акти обстеження умов проживання (а.с.15,16). 22.05.2023 року за результатами обстеження умов проживання відповідача [PERSON] разом з дитиною [PERSON] доставлено до КНП "Баранівська ЦРЛ" для забезпечення безпеки дитини, обстеження стану його здоров`я та надання медичної допомоги, що слідує із акту обстеження умов проживання (а.с.27). 08.06.2023 року виконавчим комітетом Баранівської міської ради Житомирської області ухвалені рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері - відповідача у справі, та влаштування дитини на цілодобове перебування до КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей - сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків" Житомирської обласної ради" (а.с.25,64-66). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Баранівської міської ради Житомирської областівід 12.06.2023 року орган опіки та піклування, з метою захисту законних прав та інтересів дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона ( він ) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ч. 4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї(особи) у разі здійснення такого супроводу. З наданих суду доказів встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Перебуваючи під соціальним супроводом остання, незважаючи на вжиті заходи щодо соціальної роботи, не виправилася, спосіб життя не змінила, матеріально-побутові умови проживання не покращила, рекомендації фахівців соціальної роботи не виконала. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманні малолітньої дитини. Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд виснує, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина слід задовольнити. Крім цього, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного його розвитку, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, перерахувавши кошти на особистий рахунок дитини. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 21.06.2023 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання. Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved