Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

02 листопада 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивача - адвоката Мерцалова М.Ю., надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, що зареєстрований 29 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №403. В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що між позивачем та відповідачем 29 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб за актовим записом №403. Спільних дітей у них немає. Оскільки, вони мають різні погляди на життя, різні характери, у них виникають суперечки, у зв`язку з чим сімейні стосунки між позивачем та відповідачем фактично розірвано. Проживати однією сім`єю не видається можливим для позивача та, за спільно прийнятим рішенням, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що надання строку для примирення не потрібно. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Ухвалою суду від 6 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 09:30 7 грудня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження. 20 листопада 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. До заяви додано оригінал свідоцтва про шлюб. У призначене судове засідання учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін, судом встановлено, що судову повістку про виклик до суду, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, відповідачем отримано 02 грудня 2023 року, а тому враховуючи, що строк, встановлений відповідачу ухвалою суду про відкриття провадження у справ на подання відзиву на позовну заяву не сплинув, з метою забезпечення прав учасників провадження, судовий розгляд справи було відкладено на 15 січня 2024 року. У призначене судове засідання учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися. При цьому, суд враховує наявність в матеріалах справи заяви представника позивача, положення статті 223 ЦПК України та відсутність від відповідача заяв/клопотань про поважність причини неявки до суду та/або про відкладення розгляду справи, правом подати відзив на позовну заяву, відповідач не скористалася. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) з 29 грудня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №403, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними характерами та поглядами на життя. Сімейні стосунки фактично розірвано та, за спільно прийнятим рішенням, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved