Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

23.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 01.10.2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 461, посилаючись на те, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. На даний момент шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться з лютого 2022 року. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спір відносно визначення місця проживання дитини з відповідачем відсутній. На сьогодні дитина також проживає разом із матір`ю - [PERSON] і повністю перебуває на її утриманні. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24.10.2023 року цивільну справу № 317/6045/23 направлено за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 24.11.2023 року цивільна справа № 317/6045/23 надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького районного суду Запорізької області. Згідно з автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Кулик В.Б. Ухвалою судді від 24.11.2023 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, а також просила понесені нею судові витрати під час подачі позову до суду з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги надані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 461 (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі, у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 325 (а.с. 6). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Спору відносно визначення місця проживання дитини немає. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, судом також встановлено, що на даний час малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, інших аліментних зобов`язань не має. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов`язань не має, позов визнав повністю, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачем розмірі. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, який дитина мала б при сумісному проживанні з обома батьками. Частиною першою ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач [PERSON] не просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати під час подачі позову до суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, то розподіл судових витрат в цієї частині, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судом не проводиться. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів при подачі позовної заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення в частині розірвання шлюбу ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати за вимогу про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved