Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації, Приватного акціонерного товариства «Обухівське», у якому просила суд визнати за нею право на земельну ділянку частку (пай) № [NUMBER] , площею 3,613 га, кадастровий номер: 3223186600:04:005:0010, для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області. На обґрунтування позову зазначила, що вона працювала в радгоспі-комбінаті «Обухівський», правонаступником якого є відповідач у справі ПрАТ «Обухівське». Під час розпаювання земель ініціативною групою, оскільки ПрАТ самоусунулось, їй, як працівнику товариства було виділено земельну частку/пай відповідно до затверджених списків та схеми розпаювань для сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області. При жеребкуванні часток/паїв їй дісталася частка № 566 відповідно до схеми розпаювання земель ПрАТ, розміром 3,613 га з кадастровим номером: 3223186600:04:005:0010. Ініціативна група відповідно до схеми розпаювання зверталась до Держземагенства з питань виготовлення для видачі пайовикам сертифікатів, а в подальшому державних актів. Однак до цього часу більшість членів/працівників ПАТ та пенсіонерів із-за незалежних від них обставин так і не отримали правовстановлюючі документи на частку/пай. Таким чином, оскільки позивач право власності на земельну ділянку частку-пай не оформила із-за незалежних від неї обставин, вона вимушена звернутись до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.06.2023 року позовну заяву залишено без руху. 17.07.2023 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 08.08.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення з копією постанови Київського апеляційного суду від 13.07.2023 у справі №372/3482/19, якою змінено мотивувальну частина рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.04.2021 року. 30.08.2023 року від відповідача ПрАТ «Обухівське» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 14.12.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Івченко В.П. у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «Обухівське» - адвокат Школьна К.В. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представники відповідачів Обухівської міської ради та Обухівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явились, подали суду клопотання з проханням розглядати справу у їх відсутності, щодо заявленого позову поклались на розсуд суду. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши думку представника відповідача ПрАТ «Обухівське», дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] працювала в радгоспі-комбінаті «Обухівський», правонаступником якого є ПрАТ «Обухівське», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . У лютому 1996 року радгоспу-комбінату «Обухівський» видано державний акт ІІ-КВ №003263 на право постійного користування земельною ділянкою площею 1327 га для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Нещерівської сільської ради народних депутатів від 01 грудня 1995 року. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №284. Протоколами загальних зборів №2 від 05.03.2010 року та №3 від 22 лютого 2014 року вирішено провести процес розпаювання та приватизації земель ПАТ «Обухівське» та затвердити список осіб, які мають право на земельну частку (пай). Згідно списку, який є додатком до протоколу №2, під номером 718 значиться позивач - [PERSON] . Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад №385 від 28.03.2012 відповідачу товариству надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього підприємства згідно з державними актами на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №№003262, 003263, 003264. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації №365 від 08.12.2015 року затверджено проект приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської ради. Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права земельна ділянка кадастровий номер 3223186600:04:005:0010, площею 3,613 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна власність. З наданих суду письмових доказів та змісту позову не вбачається, що [PERSON] є власником майна, мала чи має правовстановлюючий документ, який засвідчує її право власності на спірну земельну частку/пай. Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм права на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилачись на положення ст.392 ЦК України просила визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 3,613 га, кадастровий номер 3223186600:04:005:0010, однак, [PERSON] , не надала суду належних і допустимих доказів про підтвердження набуття нею права власності на спірний об`єкт. З доводів позивача вбачається, що право власності на спірну земельну частку/пай вона ніколи не набувала, правовстановлюючих документів не отримувала та за визнанням вказаного права звернулась до суду із даним позовом. Такі фактичні обставини, на думку суду є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відсутнє право позивача, яке підлягає судовому захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду сторонами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed