Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

01.12.2023\~року року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 03.10.1985 року нею було набуто у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . У 2003 року вона розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, на якій розташований придбаний нею будинок. 29.07.2004 року їй було видано державний акт на земельну ділянку серії ВЛ № 097816, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 0,0637 га., яка розташовується по [ADDRESS] . Однак, при видачі даного державного акту її по батькові помилкового було зазначено « [PERSON] », замість правильного написання « [PERSON] ». Вказана обставина уноможливлює реалізацію нею своїх прав та законних інтересів на належне їй майно та вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності їй державного акту серії ВЛ № 097816 на право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,0637 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , виданого 29.07.2004 року Луцькою міською радою на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Від представника заінтересованої особи до початку судового засідання також надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 03.10.1985 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О., на підставі якого заявниця набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстроване заявницею 04.10.1985 року у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 5785 (а.с. 8-9). 29.07.2004 року Луцькою міською радою Волинської обл. на підставі рішення № 17/8.1 від 10.06.2004 року на ім`я « [PERSON] » видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 097816, яким посвідчено право власності останньої на земельну ділянку площею 0,0637 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У своїй заяві [PERSON] зазначає, що у вищевказаному Державному акті при написанні її по батькові було допущено помилку, яка уноможливлює реалізацію нею своїх прав та законних інтересів на належне їй майно. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, факт належності [PERSON] державного акту серії ВЛ № 097816, виданого 29.07.2004 року Луцькою міською радою підтверджується наступними доказами: її паспортом громадянина України та реєстраційною обліковою карткою платника податків (а.с. 6-7); договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 03.10.1985 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О. (а.с. 8-9), будинковою книгою на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11-12), де її анкетні дані записані як « [PERSON] »; технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку Науково-виробничого підприємства «Технічне бюро кадастру» за 2003 рік, яка розроблена на « [PERSON] » та у якій містять архівні рішення за 1986 рік про виділення земельних ділянок та дозвіл на добудови, де її дані теж зазначені як « [PERSON] ». Також, суд приймає до уваги й ту обставину, що належний заявниці житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований за тією ж адресою, що й земельна ділянка, право власності на яку посвідчується державним актом серії ВЛ № 097816, виданого 29.07.2004 року Луцькою міською радою. \~ \~ \~ \~Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при оформленні вищевказаного Державного акта було допущено помилку (описку) у зазначені по батькові заявниці [PERSON] , а саме помилково зазначено «[PERSON] », замість правильного «[PERSON] ». Встановлення належності правовстановлюючого документа має для [PERSON] юридичне значення\~та породжує\~юридичні наслідки,\~пов`язані\~з правом\~вільно володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися своєю\~власністю на\~власний розсуд. Також, суд вважає доведеним, що заявниця позбавлена можливості вирішити спірне питання в позасудовому порядку. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Луцька міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved