Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 44 кв.м. житловою площею: 31 кв.м. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер облікової картки платника податку: [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину квартири, що за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 44 кв.м. житловою площею: 31 кв.м. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] .), право власності на 1/2 частину квартири, що за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 44 кв.м. житловою площею 31 кв.м. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . ідентифікаційний номер облікової картки платника податку: [NUMBER] ), судові витрати: 13 420 грн. 00 коп. - за подання позовної заяви; 16 000 грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом №420. Станом на час подання позовної заяви шлюб між сторонами не розірваний. Сторони у шлюбі набули права на нерухоме майно, що перебуває у їхній спільній сумісній власності. На даний час. подальше користування спільним майном, яке придбано лід час перебування у шлюбі як позивачу так відповідачу на праві спільної сумісної власності неможливе. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем придбано наступне нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . загальною площею: 44 кв. м. житловою площею: 31 кв.м. Для визначення ринкової вартості зазначеної вище квартири була подана заява до Фонду державного майна України та отримано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість спірної квартири яка становить 17000920.17 грн.. Звертає увагу суду, що майно, яке сторони набули під час шлюбу було зареєстровано за відповідачем так як чоловік [PERSON] довіряв своїй дружині та не було сумнівів щодо реєстрації за нею майна. У зв`язку із тим. що у позивача відсутні знання в галузі права, він звернувся до адвоката Семашка Д.М. за захистом своїх порушених права та отримання професійної правничої допомоги, у зв`язку із чим між адвокатом Семашко Д.М. та [PERSON] укладено договір на надання правової допомоги від 15.04.2022 року для написання процесуальних документів, написання пропозицій, запитів, клопотань, представництва інтересів в суді та консультацій оплативши аванс у розмірі - 16 000 грн. 00 коп. (копія договору, копія квитанції до прибуткового касового ордеру та копія акту виконаних та наданих робіт додаються). Всі ці витрати виникли у позивача через неправомірні дії відповідача, що виразились у відмові в позасудовому порядку вирішення спору, оскільки позивач звертався до відповідача про вирішення питання щодо поділу спільно нажитого майна за період шлюбу, але відповідач не відреагував на пропозицію позивача, а отже підлягають стягненню з неї в повному обсязі витрат на правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій. необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач становить: Судовий збір за подання позовної заяви сплачений за вимогу майнового характер\' в розмірі - 13 420 грн. 00 коп.; витрати на професійну правничу допомогу аванс у розмірі - 16 000 грн. 00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.06.2023 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 20.09.2023 позивач та його представник не з`явилися. До суду направили заяву у якій просили суд розгляд справи проводити без їх участі, позив підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання 20.09.2023 не з`явилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До суду направила заяву у якій позов визнала у повному обсязі, просила задовольнити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом №420. Станом на час подання позовної заяви шлюб між сторонами не розірваний. Сторони у шлюбі набули права на нерухоме майно, що перебуває у їхній спільній сумісній власності. На даний час. подальше користування спільним майном, яке придбано лід час перебування у шлюбі як позивачу так відповідачу на праві спільної сумісної власності неможливе. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем придбано наступне нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . загальною площею: 44 кв. м. житловою площею: 31 кв.м. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Положеннями статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статей 60, 61 СК України дає підстави для висновку, що спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Зазначені норми сімейного законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 року в справі № 6-843цс17, Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз указаних норм свідчить про те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 16.01.2023 року в справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22)). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що спірна квартири за [ADDRESS] , загальною площею: 44 кв.м. житловою площею: 31 кв.м., набута сторонами під час перебування у шлюбі, тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначене не заперечувалося і сторонами по справі. Сторони не досягли домовленості про поділ спірної квартири, при цьому як позивач так і відповідач вказували про різні варіанти поділу вказаного майна. У зв`язку із зазначеним, а також врахувавши те, що спірна квартира була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю, дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для поділу квартири шляхом визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 її частку, що відповідає положенням частини першої статті 70 СК України. Суд, не вбачає підстав для присудження спірної квартири одному із колишнього подружжя, або для відступу від засади рівності часток подружжя. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 13 420,00 грн. З приводу стягнення витрат на правову допомогу судом зазначається наступне. Між адвокатом Семашко Д.М. та [PERSON] укладено договір на надання правової допомоги від 15.04.2022 року для написання процесуальних документів, написання пропозицій, запитів, клопотань, представництва інтересів в суді та консультацій оплативши аванс у розмірі - 16 000 грн. 00 коп. (копія договору, копія квитанції до прибуткового касового ордеру та копія акту виконаних та наданих робіт додаються). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій. необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Тому з відповідача суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved