Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» Теленик Олександра Андріївна, яка діє на підставі довіреності № 359/22-Н від 05 вересня 2022 року, звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «кредит готівкою» № 014-RO-82-116453085 від 30 листопада 2021 року у розмірі 169719 гривень 63 копійки та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 28 березня 2019 року відповідач звернувся до позивача і підписав заяву № 331498 про акцепт Публічної пропозиції відповідно до умов якої прийняв/акцептував публічну пропозицію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФАЙЗЕН БАНК» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «РАЙФАЙЗЕН БАНК», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 30 листопада 2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 145 500 гривень 00 копійок строком до 26 листопада 2027 року (72 місяці) з фіксованою процентною ставкою 31,90% річних. Як вказав представник позивача, відповідно до умов пункту 1.3 укладеного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 145\~500 гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок № [NUMBER] в сумі 145\~500 гривень 00 копійок, на строк та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Проте, всупереч вимогам договору, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 14 серпня 2023 року заборгованість останнього перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» становить 169719 гривень 63 копійки та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 152\~756 гривень 81 копійка, з яких прострочено 5019 гривень 41 копійка: заборгованість за відсотками у сумі 16962 гривні 82 копійки, з яких прострочено відсотків 14426 гривень 22 копійки. При цьому представник позивача звернув увагу суду, що відповідно до рішення кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватись, що не суперечить нормам чинного законодавства України. За твердженням представника позивача, у зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на адресу [PERSON] було направлено вимогу № 114/5-К-273892 від 14 серпня 2023 року про дострокове виконання боргових зобов`язань, надавши можливість врегулювати питання заборгованості протягом 30 днів, проте вона залишилась без відповідного реагування. Враховуючи наведене та те, що відповідачем належним чином не виконанні зобов`язання за кредитним договором, посилаючись на приписи статті 509, частини 1 статті 536, статтей 526, 530, 549, 610, 611, 629, 1048 та 1054 Цивільного кодексу України, представник позивача просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідача та понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений на 18 січня 2024 року. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. 04 січня 2024 року представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» Лозіна О. Ю., яка діє на підставі довіреності № 360/22-Н від 05 вересня 2022 року, на адресу суду надіслала клопотання, що було зареєстроване за вхідним № 21/24-вх., відповідно до якого просила суд розгляд справи провести за відсутності представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Відповідач, [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим у частині 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, що була зареєстрована за вхідним № 301/24-вх від 19 січня 2024 року, у якій вказав, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» визнає в повному обсязі, розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частина 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 28 березня 2019 року [PERSON] звернувся до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» і підписав угоду № 021ДР1-331498 щодо банківського обслуговування. Підписанням цієї угоди відповідач прийняв Публічну пропозицію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про надання послуг в порядку та на умовах, викладених у Правилах банківського обслуговування, й висловив повну та безумовну згоду з умовами. Крім того, 30 листопада 2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-116453085, який підписаний відповідачем шляхом накладання електронного підпису 467311 +380934788283. Як визначено у підпункті 1.1 пункту 1, предметом заяви є надання банком клієнту послуги споживчого кредити, під яким розуміється грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. На підставі підпункту 1.2 пункту 1 Заяви Договору, банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» у гривнях на умовах згідно пункту 4.1 заяви договору. Відповідно до умов підпункту 1.3 пункту 1, кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 145\~500 гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредиту. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта, зазначений у пункті 1.2 заяви договору. Згідно з умовами підпункту 3.3 пункту 3 укладеного договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення кредиту і процентів ануїтними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту у визначену пунктом 2.4 Заяви Договору дати. У визначений підпунктом 3.3 заяви -договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9 заяви про акцепт Публічної пропозиції/угоди (підпункт 3.4 пункту 3). При цьому у підпункті 5.5 пункту 5 мається застереження, що клієнт підтверджує, що перед підписанням Заяви Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживача кредитування в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою» та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Крім того 30 листопада 2021 року [PERSON] за допомогою електронного підпису підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме зазначено, що сума кредиту становить 145500 гривень 00 копійок, строк кредитування 72 місяців; мета отримання кредиту придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом на поточний рахунок споживача, відкритий в установі кредитодавця з подальшою видачею споживачу готівки через касу кредитодавця, або кредитні кошти надаються шляхом переказу на поточний рахунок споживача, відкритий в установі кредитодавця, з якого кошти перераховуються на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів шляхом здійснення кредитодавцем договірного списання коштів; процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 327054 гривні 90 копійок, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло, відсотки, комісії та інші платежі) 327054 гривні 90 копійок; реальна річна процентна ставка 31,72 %. Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення надається у вигляді графіку платежів, у якому визначаються кількість, розмір платежів та періодичність їх внесення (Додаток 1). Як свідчать наявні матеріали справи 30 листопада 2021 року [PERSON] шляхом накладання електронного підпису погодив Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням усіх супровідних послуг), з якого убачається, що кредит надається готівкою у розмірі 145500 гривень 00 копійок, терміном на 72 місяців зі сплатою 31,90 % річних. Оскільки у вищевказаних документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, порядок та строки повернення кредиту і сплати процентів, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення [PERSON] фактів підписання вказаних вище документів. З цього приводу слід зазначити, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України). За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей\~626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Абзац 2 часини 2 статті 639 наведеного кодифікованого закону України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Із прийняттям Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3 та 4 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших\~інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію»). У відповідності до частини 12 наведеної норми права, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Як убачається\~з матеріалів\~справи,\~банк виконав\~свої зобов`язання,\~надавши відповідачу\~ кредитні\~кошти на\~поточний рахунок\~№ [NUMBER] \~в сумі\~145500\~гривень 00\~копійок,\~на строки\~та на\~умовах,\~передбачених умовами\~кредитного договору, що підтверджується виписками по рахунку від 14 серпня 2023 року за період з 30 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року та за період з 30 листопада 2022 року по 14 серпня 2023 року. З даних виписок вбачається, що відповідач, [PERSON] , користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-116453085 від 30 листопада 2021 року заборгованість [PERSON] перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» станом на 14 серпня 2023 року становить 169719 гривень 63 копійки та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 152\~756 гривень 81 копійка, з яких прострочено 5019 гривень 41 копійка: заборгованість за відсотками у сумі 16962 гривні 82 копійки , з яких прострочено відсотків 14\~426 гривень 22 копійки. Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. 14 серпня 2023 року за вихідним № 114/5-273892 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» направило на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги банку, в якій просило здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів, у сумі 169719 гривень 63 копійки. Однак, вимога кредитора не була виконана, заборгованість відповідачем не погашено. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Як вже зазначалось, положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обов`язки підлягають\~виконанню. З урахуванням\~системного аналізу\~зазначених вище\~норм та\~матеріалів справи,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що шляхом\~підписання Заяви\~№ 331498\~про акцепт\~публічної пропозиції/угоди,\~а також\~Заяви-Договору\~про відкриття\~поточного рахунку\~та надання\~кредиту «Кредит\~готівкою» №\~014-RO-82-116453085\~від 30\~листопада 2021\~року між\~АКЦІОНЕРНИМ \~ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН\~БАНК» та\~ [PERSON] \~ укладено\~кредитний договір.\~Позивач умови\~кредитного договору\~виконав належним\~чином,\~надавши відповідачеві\~кредит на\~відкритий картковий\~рахунок.\~Однак,\~відповідач,\~ [PERSON] ,\~належним чином\~свої зобов`язання\~не виконував,\~у визначені\~договором строки\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором не\~здійснював,\~внаслідок чого\~у відповідача\~перед позивачем\~станом на 14 серпня 2023 року виникла заборгованість, що становить 169 719 гривень 63 копійки. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням\~статтей 526 530 Цивільного кодексу України. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаними вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~статті 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Також, суд бере до уваги заяву [PERSON] , який визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував факту укладання ним договору та наявність непогашеної ним заборгованості у розмірі 169719 гривень 63 копійки. З цього приводу суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 169719 гривень 63 копійки підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до абзацу 3\~статті 7 Закону України № 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2481 гривня 00 копійок. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2684 гривні 00 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 20357 від 10 листопада 2023 року. Частиною 1\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved