Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1528. В шлюбі з [PERSON] у них народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2022 року у справі № 711/4372/22 їхній шлюб розірвано. З квітня 2023 року, вона та їхня неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживають разом за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] дитина перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 367 від 06.10.2023 року, місце проживання малолітнього [PERSON] визначено разом з його матір`ю [PERSON] . Вказує, що батько [PERSON] проживає окремо від них з дитиною за адресою його місця реєстрації: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вона неодноразово пропонувала відповідачу вирішити питання його участі в утриманні їхгьої дитини в порядку, що визначений ст. 189 СК України. Проте [PERSON] договір про утримання дитини укладати категорично не бажає, тим самим відмовляється визначати спосіб виконання ним, як батьком який проживає окремо від дитини його обов`язку утримувати дитину за домовленістю з його матір`ю. Відповідач постійно наголошує їй на тому, що кошти на утримання їхньої дитини він надавати їй не буде, що виключно він буде вирішувати як, коли і у який спосіб він буде забезпечувати сина. Таким чином, домовитись та визначити порядок участі відповідача в утриманні дитини, як того з батьків, який проживає окремо від неї, [PERSON] з нею не бажає. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та продовжувати таке стягнення до досягнення дитиною повноліття. 13 листопада 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Зазначила, що вона всим займається сама, в неї на все є чеки, на одяг, харчування, дозвілля, навчання. Дійсно відповідач годує дитину, коли він у нього знаходиться раз в два дня, і все. Коли вона каже відповідачу, що необхідно щось купити дитині, то відповідач каже «покажеш чеки, я все заплачу». Але жодного разу не було щоб він на щось давав кошти. Адвокат Могилей Сергій Володимирович, який діє в інтересах позивача, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Зазначив, що на сьогоднішній день дитина проживає разом з позивачкою, вона була змушена звернутись до суду, в зв`язку з тим, що відповідач не надає ніякої фінансової допомоги. Для дитини все купляє саме позивачка, а відповідач не бере участі у забезпеченні дитини. Дійсно, батько іноді забирає дитину до себе на вихідні. Відповідно до довідки з Демографічного реєстру, малолітня дитина проживає разом з мамою. Жодних доказів того, що відповідач якось піклується дитиною суду не надано. Відповідач [PERSON] та адвокат Заруба Світлана Олександрівна, яка діє в інтересах відповідача, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення та «СМС-повідомлення». Через систему «Електронний суд» адвокат Заруба С.І. надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що, оскільки, їхню спільну дитину він утримує належним чином, а саме, купує речі, забезпечує дитину всім необхідним, всі витрати на відпочинок несе вона, а також, просить врахувати, що дитина три дні в тиждень проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку. Відповідачем було складено та направлено до позивача договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини з метою мирного та позасудового вирішення даного спору, але відповідачем даний договір був проігнорований. Зазначає, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196,00 грн. 1/6 частина від заробітної плати відповідача перевищує мінімальний гарантований (1598,00грн.) та мінімальний рекомендований (2272 грн.) розмір аліментів для дитини віком до 6 років. Згідно з ч. 5 ст. 183 СКУ, максимальний розмір аліментів становить 10 прожиткових мінімумів на дитину. Тобто, максимум, що має сплачувати один з батьків на дитину від 06 до 18 років 31960 грн. За таких обставин необхідно виходити з того, що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому необхідно врахувати те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, необхідно врахувати принципи розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальності утримання батьками своєї дитини. Просить задоволити позов частково, а саме, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , адвоката Могилей Сергія Володимировича, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] . В графі «батько» вказаний [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] не заперечувала того факту, що дитина [PERSON] іноді проживає з відповідачем [PERSON] . В матеріалах справи є копія Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 20 грудня 2023 року, який був запропонований для укладення [PERSON] . Проте, як вбачається з його змісту, [PERSON] він не був підписаний. Тобто, угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє їй утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, згідно правового висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 у справі № 6-1798цс16, за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач у своєму Відзиві посилається на те, що він дитину утримує належним чином, а саме, купує речі, забезпечує дитину всім необхідним, всі витрати на відпочинок несе саме він. Проте, в судовому засіданні встановлено, що жодного доказу на підтвердження даних фактів відповідачем не надано. А тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.11.2023 року і до 13.07.2033 року, тобто, до повноліття дитини. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. В матеріалах справи є копія Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 197447, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом 2 групи захворювання, а тому, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved