Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

05 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , відповідно до якого, посилаючись на статті 110,112 СК України, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 06 листопада 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 101. Позовні вимоги\~позивач обґрунтував\~тим,\~що він\~з відповідачкою\~перебуває у\~шлюбі,\~зареєстрованому 06\~листопада 2021\~року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 101. Під час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] . Причиною звернення позивача до суду стало те, що у сторін наявні різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Сторони не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе і суперечить інтересам позивача. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам частини першої статті 177 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення вказаних в ній недоліків. Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року після усунення недоліків позовної заяви позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22 січня 2024 року. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, часу і місце судового засідання повідомлений належним чином. Через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не надавати строк для примирення та задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Через систему «Електронний суд подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~дослідивши\~матеріали\~справи,\~вважає,\~що\~позов\~підлягає\~задоволенню\~з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 листопада 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 листопада 2021 року, про що 06 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис за № 101. Місце державної реєстрації- Славутицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с. 14). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач, матір`ю відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 28 січня 2022 року, копія якого знаходяться в матеріалах справи (а.с.13). Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство. За вказаних обставин збереження сім`ї та подальше спільне життя позивача з відповідачкою неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про\~виконання\~рішень та\~застосування\~практики Європейського\~суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідачки. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як убачається із змісту позовної заяви, спору щодо місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між сторонами немає. Про наявність між сторонами спору щодо майна, набутого за час шлюбу, у позовній заяві не зазначено та відповідачкою в заяві про визнання позову також не вказано. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка щодо її прізвища після розірвання шлюбу свою позицію не висловила, тому суд приходить до висновку про необхідність залишення їй прізвища [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У поданій до суду позовній заяві позивач просив не стягувати з відповідачки на його користь судові витрати по сплаті судового збору. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 429 гривень 44 копійки, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, за його заявою на його користь з відповідачки не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved