Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

ДКП «Луцьктепло» звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідачі, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг по теплопостачанню: централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, що надаються державним комунальним підприємством «Луцьктепло». Однак, відповідачі свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконують, у зв`язку з чим станом на 01.04.2023 року за їх особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 29320,02 грн. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги із теплопостачання з січня 2019 року по березень 2023 року в сумі 26465,01 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду задоволено, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2023 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні. Ухвалою суду від 22.01.2024 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] було закрито. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. За змістом ст. 81, 83 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що позивач ДКП «Луцьктепло» у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій є постачальником теплової електроенергії та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг, які надаються позивачем за вказаною адресою. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», Цивільного Кодексу України (далі ЦК), а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила). З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконують, за їх особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню. Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII зі змінами (далі -Закон) зобов`язує проводити повірку лічильників не пізніше закінчення терміну міжповірочного інтервалу, встановленого для даного лічильника. Відповідно до п.4 ст.17 Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п.2 ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII та індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води, передбаченим Правилами надання послуги з постачання гарячої води, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, обслуговування (огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) та заміна вузлів розподільного обліку (вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів) здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку. Отже, відповідачам потрібно було провести повірку лічильників не пізніше закінчення терміну міжповірочного інтервалу, зазначеного у паспортах лічильників або у свідоцтвах про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, однак цього не зробили. Тому з 01.01.2020 року нарахування за фактичну спожиту гарячу воду по особовому рахунку проводилися відповідно до затвердженої Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 28.07.2005 № 233 норми споживання 3,6504 м.куб в місяць на 1 особу, з врахуванням кількості зареєстрованих осіб та періодів надання послуги, тому станом на 01.01.2023 року по особовому рахунку зафіксована заборгованість за гарячу воду в сумі 18217,77 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст.ст.7,8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Це випливає з положення ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм ДКП «Луцьктепло», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, у зв`язку з цим за період з 01.01.2019 року по березень 2023 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 26465,01 грн. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обгрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Cуд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] слід стягнути заборгованість за надані послуги по теплопостачанню за період з 01.01.2019 року по березень 2023 року в сумі 26465,01 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2422,66 грн. судового збору (26465,1*2684:29320,02).

Outcome: approved