Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилась вищевказана цивільна справа. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.03.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір за задоволеними позовними вимогами та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 8906,40 грн., оскільки зазначене питання не було вирішено судом при постановленні рішення. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд заяви у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення заяви заперечувала, вказуючи на порушення позивачем норм ЦПК України щодо порядку та строків звернення до суду про вирішення питання про стягнення судових витрат з урахуванням положень ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 ЦПК України) Згідно положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як встановлено судом, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору частково недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання право особистої приватної власності. Відповідно до первісного позову, позивач просив встановити факт його спільного проживання з відповідачем однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 10.10.2016 року по 17.12.2018 року; визнати попередній договір від 12.02.2018 року, укладений між ТОВ «Альтахаус Холд» та [PERSON] частково недійсним в частині покупця - сторони 2; визнати його покупцем - стороною 2 за вищевказаним договором; перевести права та обов`язки за вказаним договором з відповідача на нього; визнати квартиру, яка є предметом майбутнього договору купівлі-продажу (основного договору), характеристики якої вказані у п.1.4 попереднього договору від 12.02.2018 року, в житловому будинку по [ADDRESS] , як таку, що придбана за його особисті кошти. За подання первісного позову позивачем було сплачено судовий збір за 4 вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 3363,20 грн. 25.06.2021 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив задовольнити його вимоги, а саме: - встановити факт проживання з відповідачем однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 10.10.2016 року по 17.12.2018 року; - визнати попередній договір від 12.12.2018 року, укладений між ТОВ «Альтахаус Холд» та [PERSON] частково недійсним в частині покупця - сторони 2; - визнати його стороною-2 за попереднім договором від 12.02.2018 року. Перевести права та обов`язки сторони-2 за попереднім договором від 12.02.2018 року з [PERSON] на нього; - визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 255, виданий 14.04.2021 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Ляхар О.В., та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57632509 від 14.04.2021 року; - визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . При поданні даної заяви позивачем було здійснено сплату судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 7645,20 грн. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року в розмірі 420,40 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.03.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 10 жовтня 2016 року до 17 грудня 2018 року; визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 12,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1288684680000; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням суду питання про стягнення судових витрат не вирішувалось. Постановою Київського апеляційного суду від 05.09.2023 року рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20.03.2023 року в частині визнання особистої приватної власності на квартиру за позивачем скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20.03.2023 року залишено без змін. Питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача апеляційною інстанцією також не вирішувалось. Відтак, питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору підлягає вирішенню з урахуванням вищевказаної постанови Київського апеляційного суду. Судом відхиляються заперечення представника відповідача проти заяви з посиланням на порушення позивачем норм ЦПК України щодо порядку та строків звернення до суду про вирішення питання про стягнення судових витрат з урахуванням положень ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України. Так, як вже зазначено вище, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). Таким чином, законодавцем розмежовано види судових витрат і положення ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України регулюють порядок і строки звернення щодо стягнення саме витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу; витрат, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду), а не судового збору, про стягнення якого просить позивач. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог з урахуванням постанови Київського апеляційного суду, а саме: витрат по сплаті судового збору за 1 вимогу немайнового характеру в розмірі 840,80 грн., 50 % витрат по сплаті судового збору за 1 вимогу майнового характеру в розмірі 3822,60 грн., а також витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн., а всього 5083,80 грн. В задоволенні інших вимог заяви належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial