Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач 20 серпня 2021 року звернулась до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоду, завдану залиттям квартири: 68\~839,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 60\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього 128\~839,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 04 липня 2021 року близько 01 год. 30 хв. позивач прокинулась та виявила, що зі стелі досить сильно тече вода. Потім до квартири позивача прибігла [PERSON] , яка є сусідкою позивача з квартири зверху та повідомила про залиття квартири. 07 липня 2021 року комісією у складі майстрів ТОВ «Екологія-Д» було проведено обстеження квартири позивача та складено акт, в якому встановлено, що в квартирі [ADDRESS] сталося залиття по причині аварії в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] , яке сталось 04 липня 2021 року. В кімнаті № 1 (площею 16,4 кв.м.) стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 8 кв.м., місцями є відставання шпалер, на стінах сліди водяних розводів близько 6 кв.м. В кімнаті № 2 (площею 10,6 кв.м.) стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 4 кв.м., місцями є відставання шпалер, на стінах сліди водяних розводів площею близько 4 кв.м. В коридорі стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 2 кв.м. Причина залиття, аварії, що трапилась: прорив в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: аварійна ситуація усунена власниками квартири [ADDRESS] . Тобто комісією встановлено, що причиною залиття квартири позивача, яке сталось 04 липня 2021 року, є пропив в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] , тобто в квартирі належній відповідачу. 10 серпня 2021 року судовим експертом Івченко В.В. складено висновок експерта за результатами проведення судового будівельно-технічного експертного дослідження № 1343-07, згідно якого було встановлено, що розмір завданої позивачу матеріальної шкоди в результаті затоплення квартири становить 59\~005,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % становить 9\~834,00 грн. Також позивачу була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в 60\~000,00 грн. Моральна шкода полягала в тому, що затоплення квартири призвело до вимушених змін у житті позивача, стресу, виникненні необхідності проведення ремонтних робіт. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 02 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам його складання. Акт складався через три дні після залиття квартири. Тобто акт про залиття квартири не є належним доказом. Експертом у висновку будівельно-технічної експертизи від 24 липня 2021 року завищено об`єм робіт та витрат на ремонтні роботи. 17 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просила задовольнити позов, посилаючись на те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 червня 2022 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 лютого 2023 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні 29 травня 2023 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Дрожак Ю.М. письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малікова П.С. письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 29\~059,21 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «ЕКОЛОГІЯ-Д» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Письмових заяв від нього не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І. за реєстровим № 4314, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 16 серпня 2005 року за реєстраційним № 10043337 (а.с. 7-9, том 1). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. за реєстровим № 2477 (а.с. 16, том 1). Актом комісії у складі: майстра ТОВ «Екологія-Д» Ігнатьєва Є.О., майстра ТОВ «Екологія-Д» Вінника О.М. від 07 липня 2021 року проведено обстеження квартири [ADDRESS] . В результаті обстеження встановлено: в квартирі [ADDRESS] сталося залиття по причині аварії в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] , яке сталось 04 липня 2021 року; в кімнаті № 1 (площею 16,4 кв.м.) стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 8 кв.м., місцями є відставання шпалер, на стінах сліди водяних розводів близько 6 кв.м.; в кімнаті № 2 (площею 10,6 кв.м.) стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 4 кв.м., місцями є відставання шпалер, на стінах сліди водяних розводів площею близько 4 кв.м.; в коридорі стеля та стіни оздоблені шпалерами на стелі сліди водяних розводів площею близько 2 кв.м.; причиною залиття, аварії, що трапилась: прорив в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] ; висновки і рекомендації комісії: аварійна ситуація усунена власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 15, том 1). Згідно з висновком експерта за результатами проведення судового будівельно-технічного експертного дослідження № 1343-07, складеного 10 серпня 2021 року судовим експертом Івченком Володимиром Володимировичем за договором з [PERSON] від 24 липня 2021 року № 1343-07, розмір завданої матеріальної шкоди 3-х кімнатній квартирі на 3-му поверсі у будівлі житлового будинку літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] , яка виникла після її залиття, яке відбулось 04 липня 2021 року, дорівнює 59\~005 грн., у т.ч. ПДВ 20 % становить 9\~834 грн. (а.с. 70-90, том 2). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 8 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Натомість, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Положеннями ч.\~ч.\~1,\~3,\~7-8\~ст.\~102\~ЦПК України\~передбачено,\~що висновок\~експерта \~це докладний\~опис проведених\~експертом досліджень,\~зроблені у\~результаті них\~висновки та\~обґрунтовані відповіді\~на питання,\~поставлені експертові,\~складений у\~порядку,\~визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. За клопотанням\~сторони відповідача,\~ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~07\~червня 2022\~року призначено\~по справі\~судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз 16 січня 2023 року було складено висновок № 2979-22 за результатами судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS] без заміни лінолеуму в кухні та обшивки із пластикових панелей стелі у сумісній вбиральні та кухні внаслідок залиття, яке сталось 04 липня 2021 року, складає 20 894,34 грн. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS] з заміною лінолеуму в кухні та обшивки із пластикових панелей стелі у сумісній вбиральні та кухні внаслідок залиття, яке сталось 04 липня 2021 року, складає 27 903,29 грн. Згідно складеної кошторисної документації вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, спричинених залиттям приміщень квартири [ADDRESS] , що визначена на момент проведення експертизи без заміни лінолеуму в кухні та обшивки із пластикових панелей стелі у сумісній вбиральні та кухні складає 21 664,20 грн. з ПДВ 20 %, в т.ч. ПДВ 3 610,70 грн. Згідно складеної кошторисної документації вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, спричинених залиттям приміщень квартири [ADDRESS] , що визначена на момент проведення експертизи, а саме: заміни лінолеуму в кухні та обшивки із пластикових панелей стелі у сумісній вбиральні та кухні складає 7 395,01 грн., в т.ч. ПДВ 1 232,50 грн. Кошторисна вартість ремонтно-відновлювальних робіт приміщень квартири [ADDRESS] з заміною лінолеуму в кухні та обшивки із пластикових панелей стелі у сумісній вбиральні та кухні складає 29 059,21 грн., в т.ч. ПДВ 20 % 4 843,20 грн. Достовірно встановити технічну причину залиття квартири [ADDRESS] експерту не представляється за можливе у зв`язку зі спливом певного часу та відсутністю експерта на місці події на час залиття 04 липня 2021 року. Аналізуючи характер та місце розташування плям та розводів, експерту можливо визначити лише те, що залиття відбулось з вище розташованих приміщень. Відповідно Акту б/н від 07 липня 2021 року причина залиття, що трапилась: пропив в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Відповідальним за обслуговування та ремонт (заміну) і утримання стояків холодного водопостачання в багатоповерхових будинках до точки розбору в належному стані є підприємство, на балансі якого знаходились стояки холодного водопостачання (а.с. 186-230, том 1). З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відхилення висновку судового будівельно-технічного експертного дослідження № 1343-07, складеного 10 серпня 2021 року, та приймає до уваги висновок № 2979-22 від 16 січня 2023 року, наданий на підставі ухвали суду. Таким чином, встановивши, що позивач довела протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири згідно з висновком за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 2979-22 від 16 січня 2023 року в розмірі 29 059,21 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що пошкодження належної позивачу квартири зумовило необхідність організації додаткових зусиль для вжиття заходів з метою відновлення своїх прав, відтак, вказані обставини є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди. Таким чином, враховуючи характер правопорушення, обсяг пошкодження майна, зусиль, які довелося прикласти позивачу для відновлення своїх прав, змін звичайного способу життя позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн., що є достатнім для розумного відшкодування позивачу завданої моральної шкоди і не призводить, в свою чергу, до збагачення при встановлених обставинах, напроти становить достатню справедливу форму відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем надано: договір про № 1412 надання правової допомоги від 14 грудня 2022 року, укладений між адвокатом Дрожак Ю.М. та позивачем; ордер на надання правничої допомоги від 14 грудня 2022 року; акт виконаних робіт (послуг) від 17 серпня 2022 року на суму 7 000,00 грн.; додаток № 1 до договору № 1412 від 14 грудня 2022 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 2962 від 10 серпня 2015 року (а.с. 13-17, том 2). З акту виконаних робіт від 17 серпня 2022 року вбачається, що адвокатом Дрожак Ю.М. у даній справі були виконані наступні послуги: 500,00 грн. консультація; 1\~000,00 грн. складання адвокатського запиту № 425 від 16 серпня 2021 року; 2\~000,00 грн. складання позовної заяви та подання її до суду; 950,00 грн. складання заяви про виклик свідків; 950,00 грн. складання клопотання про витребування доказів; 350,00 грн. складання клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів; 1\~250,00 грн. участь у судових засіданнях, у разі необхідності складання клопотань, відповіді на відзив, пояснень, заперечень, отримання ухвал, виконавчих листів та рішення суду; загалом виконано робіт на суму 7\~000,00 грн., які отримано адвокатом (а.с. 13, том 2). Відповідно до додатку № 1 до договору № 1412 від 14 грудня 2022 року, клієнт сплатив адвокату плату у розмірі 9\~000,00 грн. за представлення його інтересів у суді першої інстанції по справі № 205/7255/21 (а.с. 16). Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~288,39 грн. (а.с. 4 том 1, 11 том 2); витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 33,00 грн. (а.с. 17, том 1); витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 6\~300,00 грн. (а.с. 18, том 1). Загальна сума судових витрат позивача склала 23\~621,39 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 8\~077,84 грн., з яких: 440,59 грн. судовий збір, 2\~154,42 грн. витрати по оплаті будівельно-технічної експертизи; 11,29 грн. витрати за отримання відомостей з реєстру, 5\~471,54 грн. витрати на правничу допомогу. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial