Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

11 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить встановити батьківство громадянина України [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] стосовно [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Харкові, а також внести зміни до актового запису про народження № 914 від 15 квітня 2014 року [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом ДРАЦС по м. Харкову РС ХМУЮ, де в розділі відомостей про батька, зазначити - громадянина України [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , відомості про батька [PERSON] - виключити. Окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 2012 року вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON] і, оскільки на той час в шлюбі вона не перебувала, відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто здійснений за прізвищем та громадянством матері, а по-батькові дитини записано відповідно до фактичного - [PERSON] . Зазначила, що через деякий проміжок часу стосунки з відповідачем погіршилися та вони почали жити окремо, припинивши спілкування. Зауважила на тому, що відповідач відмовляється подавати заяву про встановлення батьківства, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача батьком малолітнього [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. 02 червня, 05 липня, 31 жовтня, 01 та 16 листопада, 14 грудня 2023 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що проведеною перевіркою по архівним даним відділу виявлений актовий запис про народження № 914, складений 15 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Харкові реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції стосовно [PERSON] , [INFO] , відомості про батька в якому зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2.13.1 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року (зі змінами), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше внесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З огляду на викладене, Відділ щодо встановлення факту батьківства заперечень не має. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року у вказаній справі призначена судово-біологічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. 14 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта № СЕ-19/121-23/16461-БД від 04 серпня 2023 року про надання додаткових матеріалів для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за матеріалами цивільної справи № 953/3606/23. 28 вересня 2023 на адресу суду надійшло повідомлення від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/121-23/16461-БД від 19 вересня 2023 року у зв`язку з ненаданням [PERSON] зразків біологічного матеріалу. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Представник позивача - адвокат Рябовол В. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи - Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Сіренко Н. у підготовче судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 15 травня 2023 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що з 2012 року [PERSON] та [PERSON] мали близькі стосунки та проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 914, батьками зазначено: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00017359296 від 23 листопада 2016 року слідує, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 12 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 51 Конституції України, ч.2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved