Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 549796186 в розмірі 85 620,20 грн. з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість по основному боргу, 63 620, 20 грн. - заборгованість по відсоткам; стягнути судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 16.08.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 549796186. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 154 від 05.10.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 549796186. 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав а ТОФ «ФК «ЄАПБ» прийняв права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 85 620,20 грн. з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість по основному боргу, 63 620, 20 грн. - заборгованість по відсоткам. З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 549796189 у розмірі 85 620, 20 грн. Ухвалою судді від 09.11.2023 року за даною позовною заявою відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача Яресько Т.В. надав до суду відзив на позов. Зазначив, що позивачем не надано до суду жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження факту здійснення господарської операції. Докази надані позивачем не є бухгалтерськими документами, а отже не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не містить жодного підпису представника первісного кредитора, жодного підтвердження реальності господарської операції. По даному розрахунку неможливо встановить коли заборгованість була переведена в прострочену чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Просив відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу. Представник відповідача надав до суду відповідь на відзив. Зазначив, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем був укладений в електронній формі. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами договору. Обставини укладення кредитного договору відповідачем не спростовано. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погоджується з умовами та правилами надання кредиту під час укладання та підписання договору відповідачем висловлено не було. Зазначений кредитний договір № 549796186 від 16.08.2021 року в судовому порядку не був розірваний. Факт отримання кредитних коштів підтверджується правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Будь яких належних та допустимих доказів які спростовують позовні вимоги позивача, зокрема розрахунок заборгованості, відповідачем не надано. В судове засідання представник позивача Маглич І.С. не з`явився, у відповіді на відзив просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача адвокат Яресько Т.В. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Вислухав представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 16.08.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір № 549796186, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно п. 1.1 кредитного договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до умов визначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. (а.с. 5-9). 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. (а.с. 74) 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Згідно умов цього Договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах визначених цим Договором. (а.с.10,11) Відповідно до реєстру боржників № 154 від 05.10.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 549796186. (а.с. 73) 20.10.2022 року між TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 85 620,20 грн. з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість по основному боргу, 63 620, 20 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 15). Доданий до позову витяг з Реєстру прав вимоги № 2 складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» станом на 06.03.2023 року. До суду надано розрахунок заборгованості відповідача складений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (без дати складання), відповідно до якого розмір заборгованості відповідача становить 51 363, 40 грн., з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29 363,40 - заборгованість за відсотками. Вказаний розрахунок підписаний директором [PERSON], в той час відповідно до Договору факторингу № та Додатковій угоді № 26 до Договору факторингу, директором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначена [PERSON] . Відповідно до наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунком заборгованості (без дати складання) заборгованість відповідача за кредитним договором № 549796186 становить 85 620, 20 грн. з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість по основному боргу, 63 620, 20 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 68) Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 549796186 становить 85 620,20 грн. з яких : 22 000, 00 грн. - заборгованість по основному боргу, 63 620, 20 грн. - заборгованість по відсоткам. (а.с. 16) Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року в справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року в справі № 127/33824/19. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цсі5. Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було надано копію кредитного договору, договори факторингу, Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу, витяг з Реєстру прав вимоги № 154 та № 2, а також розрахунки заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст.77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Такнаданий до суду розрахунок заборгованості відповідача складений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (без дати складання). Вказаний розрахунок підписаний директором [PERSON], в той час відповідно до Договору факторингу № та Додатковій угоді № 26 до Договору факторингу, директором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначена [PERSON] . За даним розрахунком розмір заборгованості відповідача становить 51 363,40 грн. Згідно витягу з реєстру прав боржників № 154 від 05.10.2021 року до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 549796186 в сумі 50 873,40 грн. Розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» також не має дати складання. Заборгованість відповідача становить 85 620, 20 грн. Інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Надані позивачем розрахунки заборгованості є суперечливими та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такий розрахунок не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Будь-яких клопотань, зокрема про витребування інформації з банківських установ про надходження на рахунки відповідача, коштів за вищевказаними договорами, позивачем не заявлялося. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором. Таким чином, не надавши належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання відповідачем кредитних коштів, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому має нести ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Представником відповідача заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 25.12. 2023 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В. (а. с. 50, 51) Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 25.12.2023 року Згідно акту приймання - передачі послуг №1 від 03.01.2024 року вартість надання правничої допомоги становить 10 000 грн. (а.с. 52) Відповідно до розрахункової квитанції № 03/01/24 [PERSON] сплачено адвокату Яресько Т.В. за надання правничої допомоги 10 000 грн. (а. с. 52) Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Отже суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved