Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області. Заява мотивована наступним: відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №С-09621 від 29.11.2023, яке видано окупаційною владою рф [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в російській федерації, Херсонська область Новотроїцький район село Захарівка, причина смерті втоплення Т71. Крім того, окупаційною владою видано свідоцтво про смерть його батьку [PERSON] , серія [NUMBER] від 29.11.2023. Вказав, що встановлення факту смерті батька необхідне для державної реєстрації його смерті та зняття з реєстраційного обліку, подання документів в нотаріальні органи для оформлення спадщини, тощо, тому він вимушений звернутися до суду із вказаною заявою. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області, на території яка визнана тимчасово окупованою територією України. Просив допустити негайне виконання рішення суду. Представник заявника [PERSON] адвокат Коваленко М.В., який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної допомоги №8 від 11.01.2024 подав до суду письмову заяву за вхід.№477 від 24.01.2024, в якій просить суд справу слухати в його відсутність. Заінтересована особа представник Ямпільського відділу ДРАЦС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, а саме: копії паспорта громадянина України судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області. Із копії посвідчення серія [NUMBER] , виданого 05.06.2023 судом встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій. Із копії довідки від 05.01.2023 №526-70001682235 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець село Захарівка Новотроїцького району Херсонської області, фактично проживає по [ADDRESS] . Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.07.1993 судом встановлено, що [INFO] в селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області народився [PERSON] , батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] . Із копії паспорта громадянина України виданого 12.03.1996 судом встановлено, що [INFO] в селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області народився [PERSON] , де з 19.03.1996 був зареєстрований в селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області. Із копії довідки про смерть №С-09621 виданої 29.11.2023 «Симферопольским районным отделом ЗАГС №2 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым» (рос. мова) судом встановлено, що [PERSON] (рос. мова), [INFO] , помер [INFO] в «село Захаровка Новотроицкого района Херсонськой області (рос. мова), причина смерті «утоплене Т71» (рос. мова). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2023 судом встановлено, що [PERSON] (рос. мова), [INFO] , помер [INFO] в «село Захаровка Новотроицкого района Херсонськой області (рос. мова). Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.1 ст.317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до\~Наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України №75\~від 25.04.2022\~Новотроїцька селищна\~територіальна громада входить до «Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року». Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та Законів України. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконною. Будь-який акт, (рішення документ) виданий цими особами є недійсними і не створює правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de\~facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). \~\~\~\~На підтвердження факту смерті заявник подав документи видані закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території України, а також на території, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] у селі Захарівка Новотроїцького району Херсонської області встановленим.

Outcome: approved