Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: 1) зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 03.08.2016 на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; 2) відкликати у Бориспільському ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) по виконавчому провадженню 51937622 виконавчий лист від 03.08.2016 по цивільній справі 612/412/16-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 13 листопада 2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , у якому народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом, виданим 10 лютого 2023р. Дніпровським районним судом м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою - 03 лютого 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 02 березня 2023 р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2 684,00 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2023р. і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Виконавчі документи, видані на підставі вищевказаних судових рішень, знаходяться на примусовому виконанні у Бориспільському ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ). Утримання здійснюється з доходів позивача. У позивача змінився сімейний і матеріальний стан: в іншому шлюбі він має сина та дочку, тому на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Окрім того, на його утриманні перебуває дружина, яка доглядає за дитиною, до досягнення нею трьох років. Таким чином, сплата аліментів відповідачці на утримання дитини у розміні 1/4 частини доходів позивача не є справедливою, у той час, як на двох інших дітей позивач сплачує по 1/6 частині доходів. На сьогодні утримання з доходу позивача на трьох неповнолітніх дітей складають 58,3 %, що не відповідає встановленому законом розміру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила, строк для подачі відзиву сплив. Ухвалою судді від 14.11.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 11.01.2024 залишено без розгляду відзив відповідача. Ухвалою суду від 11.01.2024 залишено без задоволення клопотання відповідача про витребування доказів та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується Виконавчим листом Близнюківського районного суду Харківської області від 03.08.2016 по справі №612/412/16-ц. Між [PERSON] та [PERSON] 13.11.2019 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2019. [INFO] \~у [PERSON] \~народився син\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.2020. [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.2022. З Інформації про виконавче провадження вбачається, що на примусовому виконанні в органах виконавчої служби перебувають: 1) Виконавчий лист Близнюківського районного суду Харківської області від 03.08.2016, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття; 2) Судовий наказ Дніпровського районного суду м. Києва, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03.02.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; 3) Виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2023, згідно якого, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2684 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2023 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Згідно ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст. ст. 180, 192 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд зазначає наступне. Матеріалами справи дійсно підтверджується зміна сімейного стану позивача платника аліментів. Крім того, позивачем [PERSON] зазначено, що підставою для звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів стала, окрім зміни сімейного стану, ще зміна матеріального стану, однак, відомостей, які підтверджують фактичний фінансовий стан, працевлаштування та довідку про доходи до матеріалів справи не долучено. Враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, відомостей про незадовільний стан здоров`я матеріали справи не містять, будь-яких інших належних та допустимих доказів, крім судових рішень про стягнення з нього аліментів на інших дітей та [PERSON] не надав, доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, суду вважає, що наведені позивачем обставини (стягнення аліментів на інших дітей та дружину) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , адже вказаний факт не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру; також розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого законодавства. Крім того, суд враховує, що рішення суду про стягнення з позивача аліментів на доньку [PERSON] було ухвалено в 2016 році, тоді як інші судові рішення про стягнення з позивача аліментів на користь інших дітей та [PERSON] були ухвалені пізніше, тобто позивач не був позбавлений можливості наводити доводи про зменшення розміру аліментів на користь [PERSON] в межах розгляду цієї цивільної справи. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено суду жодних вагомих підстав для зменшення розміру аліментів. Беручи до уваги вище наведені норми законів у сукупності з наявними в матеріалах прави доказами, суд дійшов до переконання, що існують всі законні підстави для відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed