Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: сільський голова Верхнянської сільської ради Маліборський М.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач самостійно виховував сина, оскільки мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.01.2015 [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , прізвище дитини змінено на [PERSON] та видано повторне свідоцтво про народження. Батько не турбується про сина, не цікавиться його здоров`ям, навчанням та фізичним розвитком, не надає жодної матеріальної допомоги. Службою у справах дітей було видано наказ від 07.09.2023 № 5 «Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах та тимчасове влаштування малолітньої дитини в сім`ю [PERSON] ». З характеристики на [PERSON] встановлено, що останній зловживає алкогольними напоями, не здійснює належний догляд за малолітнім сином, на території с. Збора неодноразово порушував громадський порядок. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечуючи належного догляду за дитиною, що особисто підтвердив у заяві. Питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав було розглянуто на комісії із захисту прав дитини Верхнянської сільської ради від 30.10.2023 № 3. Згідно з протоколом комісії орган опіки та піклування Верхнянської сільської ради вирішив рекомендувати за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Начальник служби у справах дітей Верхнянської сільської ради Стефанів О.М. подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити без її участі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 41). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.12.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 08.01.2024 начальник служби у справах дітей Верхнянської сільської ради Стефанів О.М. подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити без її участі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 38) Ухвалою суду від 08.01.2024 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2015 (а.с. 20). Відповідно до заяви [PERSON] до голови Верхнянської сільської ради від 20.10.2023 він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] у зв`язку з тим, що не справляється з виконанням батьківських обов`язків (а.с. 9). Згідно зі заявою [PERSON] до начальника Служби у справах дітей Верхнянської сільської ради від 07.09.2023 вона просить надати дозвіл на тимчасове влаштування в її сім`ю [PERSON] , [INFO] , оскільки являється його родичкою (а.с. 10). [PERSON] зазначив, що не хоче проживати зі своїм батьком [PERSON] , який погано ставиться до нього, що підтверджується його заявою від 23.10.2023 (а.с. 11). Наказом Служби у справах дітей Верхнянської сільської ради від 07.09.2023 № 5 взято з 07.09.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебуваються у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухилянням його батька від виконання батьківських обов`язків (а.с. 12). Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою Верхнянською сільською радою, від 25.10.2023 № 196 останній ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не здійснює належний догляд за малолітнім сином [PERSON] , на території с. Збора неодноразово порушував громадський порядок (а.с. 21). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] за № 57 від 25.10.2023 встановлено, що [PERSON] ніде не працює, в центрі зайнятості як безробітний не зареєстрований, являється батьком малолітнього сина [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 26.10.2023 останній проживає по [ADDRESS] , для нього влаштоване окреме місце для сну, належні умови для життя та розвитку (а.с. 24). Відповідно до протоколу рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Верхнянської сільської ради № 3 від 30.10.2023 вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-16). Згідно з висновком органу опіки та піклування Верхнянської сільської ради № 3 від 30.10.2023 рекомендувано позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, з висновку встановлено, що мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав згідно з рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 28.09.2015 по справі № 602/657/15-ц. Також на засіданні комісії із захисту прав дитини від 04.10.2023 № 2 було вирішено надати дозвіл на тимчасове влаштування малолітньої дитини в сім`ю [PERSON] (а.с. 17-19). Рішенням виконавчого комітету Верхнянської сільської ради № 90 від 30.10.2023 затверджено рішення та висновок комісії з питань захисту прав дитини Верхнянської сільської ради № 3 від 30.10.2023 (а.с. 13). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. В роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дитини, наявність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дитини та емоційний зв`язок з батьком, наявність доходу у батька та реальну можливість батьком забезпечити належний рівень виховання дитині, виявлення турботи про дитину, а також поведінку батька. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зокрема, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не приймає належної участі у вихованні дитини. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дитини відповідач у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надав. Таким чином, суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якого не виявляє про нього належного піклування. Поведінка батька відносно свого сина дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 1073,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved