Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

17.12.2021 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Демченко Вероніка Сергіївна до [PERSON] про стягнення безпідставно грошових коштів, у якій просить суд: -прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі; -розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 45 339,19 (сорок п`ять тисяч триста дев`ять гривень 19 копійок); -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] по сплаті судового збору 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок); -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 15.03.2021 по 04.04.2021 [PERSON] було безпідставно, за відсутності будь-яких правових підстав набуто належні [PERSON] грошові кошти, а саме: -15.03.2021 - безпідставно набуто 23 736,00 грн; -23.03.2021 - безпідставно набуто 14 140,00 грн; -04.04.2021 - безпідставно набуто 7 035,00 грн; Загалом [PERSON] безпідставно набуто 44 911, 00 грн. Зазначає, що кошти були перераховані на банківський рахунок відповідача випадково. 29.07.2021 позивач надіслав на поштову адресу відповідача вимогу про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), проте жодної відповіді не отримав. Зазначає, що з відповідачем особисто не знайомий, ніяких цивільно-правових або інших договорів між ним та відповідачем не укладалось. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 06.08.2021 по 29.11.2021 складає 428,19 грн. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача складає 45 339, 19 грн (сорок п`ять тисяч сто шістдесят дві гривні 01 копійка). Станом на дату подання цієї позовної заяви безпідставно набуті грошові кошти відповідач не повернув, а натомість зберіг їх у себе без достатніх правових підстав. Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.02.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач повністю заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що до вересня 2021 року займався підбором запчастин для автомобілів через мережу інтернет. У березні 2021 року до нього звернувся [PERSON] (номер телефону [NUMBER] ) з проханням замовити запчастини на автомобіль, технічні характеристики автомобіля, фото автомобіля та список запчастин, які будуть потрібні на дане авто вислав через Viber. За певний проміжок часу, а саме 15.03.2021 відповідач знайшов потрібні деталі та озвучив суму [PERSON] , яка становила 23 915,00 грн, після чого 16:01 на банківську картку відповідача була перерахована сума в розмірі 23 618,09 грн від громадянина [PERSON] 20.03.2021 до нього знову звернувся [PERSON] ще до замовити деталі та матеріали для авто, після чого відповідач звернувся до місцевого магазину авто запчастин де і замовив все по списку, який надав клієнт. Сума замовлення складала 13642,95 грн, що підтверджується копією відповідних чеків. 23.03.2021 були знову перераховані кошти 14070,35 грн від громадянина [PERSON] , що підтверджується копією відповідних чеків. 02.04.2021 до нього знову звернувся [PERSON] ще до замовити деталі для даного авто. Сума замовлення складала 7 940, 00 грн. А вже 05.04.2021 відповідачу знову було перераховано кошти 7035, 35 грн від громадянина [PERSON] , що підтверджується копією відповідних чеків. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем було перераховано певні кошти - трьома платежами починаючи з 15.03.2021 по 05.04.2021 на крупні грошові суми. Перерахування позивачем коштів підтверджено банківською випискою, що свідчить про те, що позивач помилково не міг відправити вищезазначені кошти, та перерахував ці кошти цілком свідомо в рахунок оплати за запчастини, які замовлялись для ремонту автомобіля позивача. Відповідач зазначив у відзиві, що грошові кошти повертати позивачу не буде, так як перераховані грошові кошти пішли на запчастини для ремонту автомобіля Reno Lodgy днз [NUMBER] ,та оскільки вбачає в діях позивача [PERSON] ознаки шахрайських дій. Окрім того, просить долучити до матеріалів справи фото автомобіля до та після ремонту, які збереглися в архіві на електронному носії. 14.06.2022 від представника позивача [PERSON] - адвоката Демченко В.С. до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача у відповіді на відзив посилається на положення ст. 205, 206, 208 ЦК України. Зазначає, що пунктом 3 ч.1 ст. 208 ЦК України визначено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України, тобто тих, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми правочину має наслідком їх недійсність. Представник позивача, посилається на положення п. 5 Підрозділу І Розділу ХХ (перехідні положення) Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподаткований мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Проаналізувавши вище викладені норми, представник позивача дійшла до висновку, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує 340 гривень, необхідно вчиняти у письмовій формі. Ціна позову [PERSON] становить 44 911, 00 гривень, зокрема позивачем заявлено вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірах: - 23 736,00 грн; -14 140,00 грн; - 7 035,00 грн. Таким чином, навіть якщо припустити, що між позивачем та відповідачем існували б три різні договори на вищевказані суми або один договір на суму 44 911, 00 гривень, то такі договори повинні були б бути укладені в письмовій формі згідно вимог ст.ст. 205,206,208 ЦК України. Між позивачем та відповідачем ніколи не укладалось жодних договорів, вони взагалі не знайомі між собою і жодного разу не зустрічались. Відповідач же, стверджуючи про укладання договорів з позивачем, не надає жодних допустимих та належних доказів, які б підтверджували існування будь-яких договірних відносин у нього позивачем. У зв`язку з вищевикладеним просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. 08.07.2022 відповідачем подано до суду письмове заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із викладеним проханням про перехід у загальне позовне провадження із призначенням проведення підготовчого судового засідання. 12.07.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Демченко В.С. до суду надійшли заперечення на заяву відповідача про перехід із спрощеного провадження у загальне позовне провадження Ухвалою суду від 01.08.2022 поновлено відповідачу строк на подання клопотання про перехід від спрощеного до загального позовного провадження, задоволено дане клопотання та здійснено перехід розгляду справи із спрощеного у загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого засідання, визначено сторонам нові строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на позовну заяву. 29.08.2022 відповідачем [PERSON] подано до суду уточнений відзив на позовну заяву про повернення безпідставно набутих грошових коштів (уточнений), який датований 25.08.2022, та у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. На початку березня 2021 року, автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , на ділянці автодороги Київ - Полтава, поблизу м. Решетилівка потрапив у ДТП, у зв`язку з чим автомобіль потребував ремонту. [PERSON] звернувся до [PERSON] за допомогою у наданні евакуаційно-транспортних послуг для перевезення пошкодженого автомобіля в ремонт. В результаті пошкоджений автомобіль був евакуйований до м. Решетилівка, де водій [PERSON] та [PERSON] досягли домовленості про те, що: - [PERSON] відремонтує автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER], в тому числі замінити виявлені під час ремонту автомобіля пошкоджені деталі; - [PERSON] доручить будь-якому поставщику підібрати необхідні для ремонту деталі, придбати їх за кошти [PERSON] та доставити [PERSON] ; - [PERSON] зобов`язався повідомляти [PERSON] вартість необхідних для заміни деталей та запчастин, номер карти для перерахування коштів за придбанні деталей та запчастин; - [PERSON] зобов`язався оплачувати роботу по ремонту та перераховувати кошти будь-якому поставщику деталей (за вказівкою [PERSON] ) за придбані для заміни (замість пошкоджених) запчастин та забрати відремонтований автомобіль. На підтвердження таких домовленостей, [PERSON] повідомив [PERSON] реквізити банківської карти [PERSON] та вартість необхідних для ремонту вищевказаного автомобіля запчастин та деталей. Після чого позивач свідомо перерахував на банківську карту відповідача кошти необхідні для придбання запчастин та деталей. В подальшому [PERSON] повідомив відповідача, що згідно домовленостей з [PERSON] відремонтував вказаний автомобіль, та встановив придбані у нього запчастини та деталі, автомобіль згідно домовленості після ремонту передано власнику. При передачі автомобіля [PERSON] не пред`являв жодних претензій до якості ремонту та до суми перерахованих на запчастини коштів. Перед ремонтом [PERSON] виготовив фото автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] в пошкодженому вигляді та відремонтованому. Таким чином, на думку відповідача, не дивлячись на відсутність письмового договору між [PERSON] та [PERSON] був присутній договірний характер стосунків на вищевказаних умовах. [PERSON] своїми діями підтвердив обумовлені вказаними домовленостями умови: передав [PERSON] пошкоджений автомобіль, перерахував відповідачу, як поставщику, кошти на придбання запчастин та деталей, оплатив ремонт та забрав відремонтований транспортний засіб. Таким чином. Своїми діями, [PERSON] підтвердив обов`язок та право [PERSON] на замовлення, їх отримання та встановлення необхідних для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] запчастин. Після того, як [PERSON] дізнався про те, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до нього одразу передзвонив останньому за номером вказаним в позовній заяві. Під час розмови з`ясував, що [PERSON] незадоволений якістю ремонту автомобіля і тому хоче повернути перераховані кошти, підтвердження неякісності поставлених запчастин та деталей надати не зміг. Про те, що кошти були перераховані випадково на картку [PERSON] в ході даної розмови не повідомляв. Дана розмова була записана на диктофон та додається до відзиву на позовну заяву в якості доказу. Даною розмовою повністю спростовується твердження позивача про те, що кошти були переведені випадково. Окрім того, нещирість позивача підтверджується тим, що до подання позову, позивач до відповідача ніколи не звертався з приводу перерахованих коштів, а сам позов подав після спливу 9 місячного строку після перерахування коштів на картку відповідача. До відзиву відповідачем [PERSON] долучено клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в якому він просить залучити до участі у справі [PERSON] . 01.09.2022 від позивача [PERSON] на електронну пошту суду надійшли заперечення щодо долучення до матеріалів справи відзиву, поданого з порушенням процесуального строку. 01.09.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Демченко В.С. на електронну пошту суду надійшли заперечення щодо долучення до матеріалів справи відзиву, поданого з порушенням процесуального строку, аналогічні за змістом до раніше поданих заперечень позивача. 01.09.2022 від представника відповідача [PERSON] -адвоката Глазкова С.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву. Ухвалою суду від 09.11.2022 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про поновлення процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, поновлено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву. Наданий відповідачем відзив на позовну заяву, датований 25.08.2022 разом із доданими до нього документами долучено до матеріалів справи. Задоволено клопотання відповідача [PERSON] про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . Задоволено клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . 14.11.2022 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення на позовну заяву. У поясненнях зазначає, що на початку березня 2021 року, автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , на ділянці автодороги Київ - Полтава, поблизу м. Решетилівка потрапив у ДТП, у зв`язку з чим автомобіль потребував ремонту. [PERSON] звернувся до [PERSON] , який за допомогою власного евакуаційного транспорту пошкоджений автомобіль евакуйував до м. Решетилівка до його домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де в подальшому разом з водієм пошкодженого транспортного засобу [PERSON] досягли домовленості про те, що: - [PERSON] передасть пошкоджений автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] для ремонту; -відремонтує автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] , в тому числі замінить виявлені під час ремонту автомобіля пошкоджені деталі; - доручить будь-якому поставщику підібрати необхідні для ремонту деталі, придбати їх за кошти [PERSON] та доставить [PERSON] ; - [PERSON] зобов`язався повідомляти [PERSON] вартість необхідних для заміни деталей та запчастин, номер карти для перерахування коштів за придбанні деталей та запчастин; - [PERSON] зобов`язався оплачувати роботу по ремонту та перераховувати кошти будь-якому поставщику деталей (за його повідомленням) за придбані для заміни (замість пошкоджених) запчастин та забрати відремонтований автомобіль. Доказом таких домовленостей є фото переданого [PERSON] пошкодженого автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] та вже відремонтованого автомобіля, які наявні в матеріалах справи. [PERSON] зазначає, що дані фото були здійснені ним на території належного на праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які в подальшому передав відповідачу [PERSON] . Окрім того, на виконання домовленостей щодо ремонту автомобіля [PERSON] склав списки необхідних запчастин та в подальшому передавав [PERSON] , який в свою чергу придбав вказані деталі та передав [PERSON] . Звертає увагу суду на те, що [PERSON] особисто повідомив [PERSON] реквізити банківської картки [PERSON] та вартість необхідних для ремонту вищевказаного автомобіля запчастин та деталей. Після чого, [PERSON] свідомо, відповідно до вищевказаних домовленостей, три рази перераховував на банківську карту [PERSON] необхідні для придбання запчастин та деталей кошти. Згідно вказаних вище домовленостей [PERSON] : -відремонтував вищевказаний автомобіль, встановив придбані та передані [PERSON] запчастини та деталі; -повернув [PERSON] відремонтований автомобіль, при передачі автомобіля останній не пред`явив жодних претензій до якості ремонту, до суми перерахованих ним на запчастини та деталі гроші. Таким чином, незважаючи на відсутність письмового договору між [PERSON] та [PERSON] домовленості носили договірний характер стосунків на вищевказаних умовах і які передбачали участь відповідача [PERSON] у цих договірних відносинах, як поставщика необхідних запчастин за кошти [PERSON] . 12.03.2021 [PERSON] оформив замовлення [PERSON] з 13 пунктів запчастин, того ж дня останній повідомив свій номер рахунку, на який необхідно перерахувати кошти на придбання запчастин. Після телефонного узгодження з [PERSON] цін на запчастини згідно переліку, повідомив останньому рахунок [PERSON] , ціну кожної одиниці запчастини і загальну вартість товару - 23618,09 грн. Після чого [PERSON] 15.03.2021 здійснив переказ коштів на рахунок [PERSON] . На вказану суму згідно акту прийому-передач запчастин від 21.03.2021 отримав і встановив на автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] вказані частини. 17.03.2021 [PERSON] оформив замовлення [PERSON] з 19 пунктів запчастин, того ж дня останній повідомив свій номер рахунку, на який необхідно перерахувати кошти на придбання запчастин. Після телефонного узгодження з [PERSON] цін на запчастини згідно переліку, повідомив останньому рахунок [PERSON] , ціну кожної одиниці запчастини і загальну вартість товару - 14073,35 грн. Після чого [PERSON] 23.03.2021 здійснив переказ коштів на рахунок [PERSON] . На вказану суму згідно акту прийому-передач запчастин від 26.03.2021 отримав і встановив на автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] вказані частини. 30.03.2021 [PERSON] оформив замовлення [PERSON] з 9 пунктів запчастин, того ж дня останній повідомив свій номер рахунку, на який необхідно перерахувати кошти на придбання запчастин. Після телефонного узгодження з [PERSON] цін на запчастини згідно переліку, повідомив останньому рахунок [PERSON] , ціну кожної одиниці запчастини і загальну вартість товару - 7035,18 грн. Після чого [PERSON] 05.04.2021 здійснив переказ коштів на рахунок [PERSON] . На вказану суму згідно акту прийому-передач запчастин від 09.04.2021 отримав і встановив на автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] вказані частини. [PERSON] звертає увагу суду на те, що доводи [PERSON] викладені в позовній заяві про те, що останній нібито «випадково» перерахував кошти три рази на банківську картку [PERSON] є таким, що не відповідає дійсності, оскільки особисто в телефонній розмові повідомляв [PERSON] номер карткового рахунку [PERSON] та вартість підібраних останнім запчастин для ремонту вказаного авто. 18.11.2022 від представника позивача [PERSON] - адвоката Льовочкіної В.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про витребування доказів. 18.11.2022 від представника позивача [PERSON] - адвоката Льовочкіної В.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про поновлення позивачу [PERSON] строку на подання клопотання про проведення експертизи, клопотання про витребування доказів та подання заяви про виклик свідків. 18.11.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Льовочкіної В.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про призначення експертизи. 18.11.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Льовочкіної В.М. на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення. 22.11.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Льовочкіної В.М. на адресу суду надійшли надіслані засобами поштового зв`язку раніше надіслані представником позивача на електронну пошту суду клопотання та письмові пояснення. 30.11.2022 від представника позивача [PERSON] -адвоката Льовочкіної В.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про виклик свідків. 30.11.2022 представником позивача [PERSON] - адвокатом Льовочкіною В.М. на електронну адресу суду подано клопотання про призначення технічної експертизи документів в новій редакції. Ухвалою суду від 30.11.2022 клопотання позивача [PERSON] про призначення технічної експертизи задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 25.01.2023 на адресу Решетилівського районного суду Полтавської області надійшло клопотання КНДІСЕ про надання додаткових матеріалів. Ухвалою суду від 06.02.2023 поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. 01.03.2023 позивачем [PERSON] на електронну адресу суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів для проведення експертизи в кількості 56 об`єктів експертизи. Ухвалою суду від 23.03.2023 клопотання експертів КНДІСЕ в частині надання додаткових матеріалів, зокрема порівняльних зразків документів, для проведення технічної експертизи задоволено повністю. Клопотання експертів КНДІСЕ в частині надання дозволу на вирізання штрихів реквізитів документів та фрагментів паперу у всіх наданих (досліджуваних та порівняльних) документах задоволено частково. На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено. 22.05.2023 на адресу суду надійшли матеріали справи разом з висновком експерта від 16.05.2023 за №1/23-34. Ухвалою суду від 01.06.2023 поновлено провадження у справі. 27.06.2023 представником позивача [PERSON] - адвокатом Льовочкіною В.М. на електронну адресу суду подано клопотання про витребування доказів. Разом з клопотанням про витребування доказів подано заяву про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів. 19.07.2023 відповідачем [PERSON] подано клопотання про виклик та допит свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 19.07.2023 поновлено представнику позивача строк для подання клопотання про витребування доказів, клопотання про витребування доказів задоволено частково. 01.08.2023 Головним управлінням ДПС у Полтавській області на виконання ухвали суду від 19.07.2023 надано до суду витребувані докази. 09.08.2023 Головним управлінням ДПС у Полтавській області надано до суду лист на виконання ухвали суду від 19.07.2023. 10.08.2023 від представника відповідача - адвоката Глазкова С.М. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела(суми) виплачених доходів та утримання податків станом на 10.08.2023, докази направлення даного клопотання з додатками електронною поштою іншим учасникам справи. 11.08.2023 позивачем [PERSON] на електронну адресу суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи скриншоту з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, докази направлення даного клопотання з додатками електронною поштою іншим учасникам справи. Ухвалою суду від 11.08.2023 закрито підготовче засідання у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Льовочкіної В.М., позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] про виклик свідків. 04.12.2023 позивачем [PERSON] на електронну адресу суду подано клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення до справи доказів. У судове засідання призначене на 11.01.2024 з`явились в режимі відеоконференції позивач [PERSON] та представник позивача адвокат - Льовочкіна В.М в залі суду приймали участь відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Глазков С.М. 11.01.2024 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , до суду надійшло клопотання про проведення розгляду без його участі, проти задоволення позову заперечує, при ухваленні рішення по справі просить суд врахувати письмові пояснення на позовну заяву, подані до суду 12.11.2022 та додані до них докази. У судових засіданнях 10.10.2023, 11.01.2024 представник позивача [PERSON] адвокат Льовочкіна В.М., позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити із підстав викладених у позовній заяві. Пояснила суду, що у період з 15.03.2021 по 04.04.2021 відповідачем [PERSON] було безпідставно набуто грошові кошти позивача [PERSON] у загальному розмірі 44 911, 00 грн. 29.07.2023 позивач [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, однак відповіді на вимогу не отримав, у зв`язку з чим вимушений був звернутись з позовом до суду. Звернула увагу суду на те, що позивач з відповідачем особисто не знайомий, ніяких цивільно-правових договорів чи правочинів з ним не укладав. Зазначила, що положеннями статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. [PERSON] отримав і зберігав грошові кошти [PERSON] без достатньої правової підстави, тому повинен їх повернути. На підставі статті 1214 ЦК України позивачем було проведено розрахунок відсотків за користування грошовими коштами. З урахуванням нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача складає 45 339,19 грн. Окрім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Зазначила, що з показів, наданих відповідачем та третьою особою [PERSON] , як свідками, вбачається, що останні вказували на наявність договірних відносин, по опису схожих на договір комісії, однак між позивачем, відповідачем та третьою особою [PERSON] не існувало договірних відносин комісії. [PERSON] у своїх показах наполягав на тому, що між ним та позивачем ніякого іншого договору, окрім договору підряду на ремонт автомобіля не мав. Вартість виконаних робіт склала 44 911,00 грн, отже даний договір мав бути укладений тільки в письмовій формі. Представник позивача наполягала на тому, що жодних письмових договорів між позивачем та третьою особою [PERSON] укладено не було. У судових засіданнях 10.10.2023, 04.12.2023, 11.01.2024 позивач [PERSON] підтримав доводи свого представника та просив задовольнити позов із підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив суду, що вважав, що дані грошові кошти він перераховував іншій особі. Зазначив, що мав номер картки, але не мав даних про її власника, тому і вважав, що переказав кошти не відповідачу[PERSON] , а іншій особі. Згодом з`ясувалось, що кошти отримав відповідач, після з`ясування цих обставин відправив йому вимогу про повернення коштів, а потім подав позовну заяву до суду. Зазначив, що його представник вірно зауважив, що відповідача [PERSON] він ніколи раніше не бачив, особисто з ним не знайомий, ніяких відносин з ним не мав, ніяких зобов`язань перед ним також не має. Відмовився відповідати на питання представника відповідача чи дійсно в першому кварталі 2021 року потрапив в ДТП та чи звертався у цей період до [PERSON] з питань ремонту автомобіля. Звернув увагу суду на те, що йому не знайоме прізвище [PERSON] , вразі як би побачив цю особу, то можем б і опізнав, а так «на слух» прізвище звучить взагалі не знайомо. Зазначив, що не пам`ятає чи при ознайомленні з матеріалами справи бачив наявні в матеріалах фото автомобіля як в пошкодженому стані так і після ремонту. Наголосив на тому, що кошти перераховувались не відповідачу, а іншій особі. Позивач заперечував проти дослідження в судовому засіданні аудіозапису його розмови з [PERSON] . Наголошував на тому, що прослуховування аудіозапису порушить його конституційні права на конфіденційність телефонних розмов. Звернув увагу суду на те, що [PERSON] не спитав його згоди на запис розмови та в подальшому не попередив, про те що розмова записується, зазначив, що данні обставини не оспорюються відповідачем. З даної розмови чітко видно, що він не знав ні відповідача, ні третю особу, навіть не знав їхніх імен. В тій частині розмови, що погано прослуховувалась на аудіозапису ним було сказано: «я не знав з ким домовлявся, але з Вами не домовлявся». Зазначив, що з показів, наданих відповідачем та третьою особою [PERSON] , як свідками, вбачається, що останні вказували на наявність договірних відносин, по опису схожих на договір комісії. Позивач заперечив наявність між ним відповідачем та третьою особою [PERSON] договірних відносин комісії. [PERSON] у своїх показах наполягав на тому, що між ним та позивачем ніякого іншого договору, окрім договору підряду на ремонт автомобіля не мав. Вартість виконаних робіт склала 44 911,00 грн, отже даний договір мав бути укладений тільки в письмовій формі. Жодних письмових договорів з третьою особою позивачем укладено не було. Зазначив, що обставини викладені в уточному відзиві відповідача різняться з показами наданими відповідачем, як свідком в судовому засіданні. Зазначив, що суд має критично ставитись до показів свідків сторони відповідача, оскільки останні не могли надати точних відомостей, відповідали розгорнуто тільки на питання представника відповідача, на всі питання сторони позивача відповідали, що вони «не пам`ятають», що вказує на їх попередню домовленість з приводу надання свідчень. Натомість свідки зі сторони позивача надали точні відповіді на всі поставлені питання. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що 12.03.2021 він перебував спочатку у м. Бровари Київської області, а потім у м. Києві, весь цей час він пересувався на своєму автомобілі Renault Lodgy днз [NUMBER] , який не мав зовнішніх механічних ушкоджень, а отже і не потребував 12.03.2021 замовлення запчастин для ремонту і оплати даних запчастин, як стверджують у своїх показах відповідач та третя особа. Вважає, що надані стороною відповідача докази є неналежними, оскільки надані на підтвердження замовлення і оплати запчастин товарні чеки і накладні не містять визначених бухгалтерським документообігом обов`язкових реквізитів, з них важко встановити у кого саме, ким саме і коли саме замовлялись вказані запчастини. Окрім того, дані чеки та накладні не містять відомостей про те, що дані запчастини мають приналежність, саме до автомобіля Renault Lodgy, а не транспортного засобу іншої марки. Стороною відповідача, не надано доказів того, що ці запчастини були використані саме для ремонту автомобіля Renault Lodgy, а не якогось іншого автомобіля, який перебував на ремонті у [PERSON] . Відповідачем та третьою особою не було надано дозволу експерту на використання руйнуючих методів дослідження та вирізання фрагментів документів, оскільки останні знали, що експертиза встановить, що надані стороною відповідача чеки, накладні та інші документи були виготовлені не у вказані ними дати, а вже після відкриття судом провадження у справі. Вважає, що диск з аудіозаписом розмови з [PERSON] не може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки порушує його право на таємницю телефонних розмов. Зазначив, що коли відбулась дана розмова, він спочатку думав, що розмовляє з [PERSON] , лише наприкінці розмови зрозумів з ким саме розмовляв. Звернув увагу суду на те, що ніколи не говорив, що не бачив [PERSON] , а насправді говорив, що не знає його особисто. Заначив, що дійсно з [PERSON] зустрічався один раз, телефоном спілкувався орієнтовно 2-3 рази. Повідомив суду, що казав, що не знає [PERSON] особисто, бо не знав його ім`я та прізвище. Відповідача [PERSON] дійсно не знає особисто та ніколи раніше не бачив і не чув. Звернув увагу суду на те, що ніколи не заперечував сам факт розмови з [PERSON] , заперечував лише проти дослідження запису розмови та прийняття його судом в якості доказу. Заперечував з тих підстав, що: по-перше, думав, що розмовляє з іншою особою, а по-друге розмовляв дещо емоційно, і ті відомості, що були названі в розмові не для загального розголосу. Гроші дійсно перераховані помилково, він не мав наміру перераховувати їх невідомій особі, а саме відповідачу. Вважав, що ці кошти перераховував саме [PERSON] . Саме тому, повідомив суду, що ці гроші перераховані помилково, оскільки хотів перерахувати кошти особисто [PERSON] , а не будь-якій іншій особі. Окрім того, позивач до закінчення судових дебатів заявив, що докази, понесених витрат на правничу домогу будуть надні стороною позивача у строки, визначені ЦПК України. У судових засіданнях 10.10.2023, 04.12.2023, 11.01.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Глазков С.М. повністю заперечив щодо задоволення позовних вимог. Пояснив суду, що у березні 2021 року [PERSON] звернувсядо [PERSON] з проханням підібрати запчастини на автомобіль, який йому залишили на ремонт. [PERSON] повідомив відповідачу, що [PERSON] у березні 2021 року потрапив у ДТП, у зв`язку з чим звернувся до [PERSON] , який на евакуаторі доставив автомобіль позивача до [PERSON] , однак згоди на виконання ремонту автомобіля вони не досягли. Автомобіль був транспортований до міста Полтави, але і там [PERSON] не зміг вирішити питання ремонту авто, тому повернувся знову до [PERSON] . В подальшому [PERSON] повідомив про цю ситуацію [PERSON] та попрохав останнього допомогти підібрати запчастини для ремонту автомобіля та надав список необхідних запчастин. Між [PERSON] та [PERSON] була усна домовленість про те, що після підбору запчастини кошти за них [PERSON] сплатить [PERSON] . Після підбору [PERSON] запчастин, [PERSON] повідомив [PERSON] їх вартість, останній переказав за них кошти [PERSON] , всього було зроблено три транші, саме на ті суми, що зазначив позивач в позовній заяві. Відповідач визнає, що отримав вказані кошти від позивача, однак ці кошти були переведені за замовлені ним згідно отриманого від [PERSON] переліку запчастини, які в подальшому згідно акту прийому передач [PERSON] передав [PERSON] . Окрім того, відповідач сплатив податки за перерахування цих коштів згідно податкового законодавства. Представник вважає, що хоча письмовий договір відсутній, однак діями, виконанням і прийняттям виконання зобов`язання підтверджується наявність договірних правовідносин, що виникли між учасниками справи. Окрім того, поведінка сторін засвідчує волю сторін до настання відповідних правових наслідків. Наполягає на тому, що хоча позивач і заперечує це, однак він бажав відремонтувати автомобіль. Запчастини були придбані [PERSON] та замінені [PERSON] згідно домовленості з [PERSON] . Тому представник відповідача вважає, що між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] існували договірні відносини з приводу ремонту автомобіля. Правочин вважається чинним, якщо поведінка сторін засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків. Твердження [PERSON] про те, що він тричі випадково через різні проміжки часу перерахував кошти [PERSON] не відповідає дійсності, коли насправді ці кошти були перераховані на автозапчастини для ремонту автомобіля, тому ці кошти не підлягають поверненню, а позов задоволенню. Представник відповідача повідомив, що йому не відомо коли саме відповідачем було задекларовано доходи та сплачено з них податки. Податки сплачено відповідачем як фізичною особою. Діяльність відповідача з підбору і замовлення автозапчастин не носить постійного та систематичного характеру, тому не потребує ліцензування чи реєстрації як ФОП. Представник відповідача, вважає, що оприлюднення аудіозапису розмови [PERSON] з [PERSON] ніяким чином не порушує конституційні права позивача на таємницю телефонних розмов, наполягав на дослідження аудіозапису в судовому засіданні. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач при зверненні до суду зазначив свій особистий номер телефону в позовній заяві, та у зв`язку з чим інформація про даний номер телефону стала відома як працівникам апарату суду, які мали доступ до позовної заяви так і сторонам по справі. Відповідач [PERSON] отримавши позовну заяву зателефонував позивачу за номером зазначеним в позовній заяві, який йому став відомий саме з вільного волевиявлення позивача. Ця розмова не носила приватний особистий характер, а була пов`язана лише з обговоренням вимог повернення безпідставно отриманих коштів, які містились в позовній заяві. В даній розмові не обговорювались подробиці особистого життя позивача чи будь - які інші відомості конфіденційного характеру. Розмова йшла лише про ремонт автомобіля та закупівлю автозапчастин для його ремонту. Щодо позовних вимог, то позивач стверджує, що тричі помилково перерахував кошти, однак не зазначає кому саме ці кошти призначались, для яких цілей, і яким чином він отримав банківські реквізити на які переказав кошти, звідки йому відомі реквізити банківської картки відповідача. Замість того, щоб надати докази на підтвердження позовних вимог, позивач намагається дискредитувати покази свідків сторони відповідача та ставить під сумнів всі наявні в справі докази. Позивач не заперечував, що в його користуванні знаходився автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] , однак не зміг пояснити суду звідки у відповідача та третьої особи могли з`явитись фотознімки даного автомобіля, як в пошкодженому вигляді, так і після ремонту, якщо він не мав з [PERSON] домовленості на ремонт даного автомобіля. Свідки сторони позивача весь час наголошували, що бачили позивача 12.03.2021 на автомобілі Renault, однак не могли назвати повністю його номерні знаки та чітко описати автомобіль. Отже, [PERSON] 12.03.2021 дійсно міг бути на автомобілі, але показами свідків сторони позивача не підтверджено, що це був саме автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] , а не якійсь інший автомобіль, можливо теж марки Renault. Відповідач [PERSON] на прохання третьої особи [PERSON] підшукував і придбавав запчастини у приватних осіб, які здійснюють таку господарську діяльність без реєстрації такої діяльності, тому надані суду товарні чеки і накладні не мають встановлених бухгалтерським обліком реквізитів. Щодо показів свідків сторони відповідача, то пройшло більше двох років, тому це цілком закономірно, що вони не пам`ятають точних дат чи інших подробиць. Окрім того, з розмови відповідача з позивачем вбачається, що останній не заперечує факт того, що віддавав автомобіль в ремонт, позивач лише висловлює невдоволення якістю виконаних ремонтних робіт. У судових засіданнях 13.11.2023, 11.01.2024 відповідач [PERSON] повністю заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що свою позицію докладно виклав у відзиві на позовну заяву від 25.08.2022. Пояснив суду, що грошові кошти тричі були перерахованій йому позивачем не випадково, а за запчастини замовлені для ремонту автомобіля позивача. Зазначив, що підбір запчастин здійснював згідно домовленості позивача з третьою особою на ремонт автомобіля. У судовому засіданні 13.11.2023 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] повністю заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що свою позицію докладно виклав у раніше поданих до суду письмових поясненнях. Додатково пояснив, що кошти позивачем було переведено не помилково, а на автозапчастини для здійснення ремонту автомобіля позивача. Спірні правовідносини виникли з приводу повернення коштів, набутих, на думку позивача, відповідачем безпідставно, та їх вирішення врегульовано нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 15.03.2021 о 16:01:20 [PERSON] здійснено банківський переказ [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , на картку/рахунок одержувача [NUMBER] на суму 23618,09 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №P24AP24A863965397A76751 від 15.03.2021 (т.1 а.с.4). 23.03.2021 о 14:30:18 [PERSON] здійснено банківський переказ [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , на картку/рахунок одержувача [NUMBER] на суму 14 070,35 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №P24AP24A866928394А69218 від 23.03.2021 (т.1 а.с.5). 04.04.2021 о 18:40:45 [PERSON] здійснено банківський переказ [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , на картку/рахунок одержувача [NUMBER] на суму 7 035,18 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №P24AP24A869671098А23249 від 04.04.2021 (т.1 а.с.6). Судом також встановлено, що 29.07.2021 [PERSON] направлено [PERSON] вимогу про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) на загальну суму 44 911, 00 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 00 копійок) (т.1 а.с.7). З роздруківок фотознімків судом встановлено, що автомобіль Renault Lodgy днз [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень та був в подальшому відремонтований ( т.1 а.с. 57-59, 149-151). З копії товарного чека № 863 від 02.04.2021 вбачається, що було здійснено продаж автозапчастин на загальну суму 7 940, 00 грн (т.1 а.с.60). Згідно до копії накладної №UAUP\-_210016815 від 22.03.2021, вбачається що автозапчастин продано на загальну суму 4 895, 71 грн (т. 1 а.с.61). З копії накладної №UAUP\-_210017389 від 24.03.2021, вбачається що автозапчастин продано на загальну суму 1 686, 31 грн (т. 1 а.с.62). Згідно дубліката квитанції №P24AP24A863965397A76751 від 15.03.2021, роздрукованої з додатку Приват24, вбачається, що [PERSON] о 16:01:20 з картки № [NUMBER] здійснено переказ коштів [PERSON] на картку/рахунок № [NUMBER] на суму 23618,09 грн (т.1 а.с.63). Відповідно до дубліката квитанції №P24AP24A869671098А23249 від 23.03.2021, роздрукованої з додатку Приват24, вбачається, що [PERSON] о 14:30:18 з картки № [NUMBER] здійснено переказ коштів [PERSON] на картку/рахунок № [NUMBER] на суму 14070,35 грн (т.1 а.с.64). Згідно копії товарного чеку №46 від 15.03.2021 запчастин придбано на загальну суму 23, 915 грн (т. 1 а.с.65). З копії накладної від 20.03.2021 на автомобіль Renо Lodgy придбано запчастин на загальну суму 5415, 00 грн (т.1 а.с.65). Відповідно до дубліката квитанції №P24AP24A866928394А69218 від 04.04.2021, роздрукованої з додатку Приват24, вбачається, що [PERSON] о 18:40:45 з картки № [NUMBER] здійснено переказ коштів [PERSON] на картку/рахунок № [NUMBER] на суму 7035, 18 грн (т.1 а.с.66). З копії витягу №2216253400006 з реєстру платників єдиного податку від 04.02.2022, вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , згідно переліку видів господарської діяльності: код згідно КВЕД 45.32, здійснює роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів (т.1 а.с.152). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.02.2022, вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місцезнаходження ФОП : [ADDRESS] , зареєстрована в реєстрі 02.02.2022 №2005780010002002086, здійснює економічну діяльність: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний) (т.1 а.с.153). Судом досліджено аудіодиск із записом телефонної розмови [PERSON] та [PERSON] за номерами телефонів - [PERSON] [NUMBER] ; [PERSON]: [NUMBER] (т.1 а.с.154), на якому зафксовано наступний зміст розмови: "- [PERSON] : Добрий день. Вас турбують з Решетилівки . Тут прийшла постанова чи ухвала, не знаю як правильно, що я винний Вам гроші. Скажіть, за що я винний Вам гроші? - [PERSON] : Я Вам скидав на картку гроші. - [PERSON] : Це ж Ви скинули кошти на ремонт автомобіля «Лоджи» чи як там він називається. - [PERSON] : Ви не так його зробили. - [PERSON] : А при чому тут я, я ж лише запчастини замовляв, я не механік. - [PERSON] : Розбирайтесь зі своїми співробітниками самі, то що зробили це просто «ідіотизм», він розвалюється кожний місяць, я вже просто стомився. Я вже можу його просто Вам віддати, а Ви поверніть мені гроші. - [PERSON] : Яка тут моя вина, запчастини ж Вам були встановлені. - [PERSON] : Ну гроші ж я Вам скидав. По запчастинам теж готовий з Вами зустрітись і показати, що Ви там мені понастановлювали. Щоб Ви розуміли, я на ній навіть до Києва не доїхав, там була установлена якась трубка з отвором, яка постійно свистіла. Не знаю з ким я там домовлявся за ремонт в перший раз, я намагався з ним зв`язатись три чи чотири рази. Спочатку він говорив, що він за кордоном, потім ще щось, а потім взагалі перестав відповідати на дзвінки. Мені це все набридло, я не збираюсь з Вами взагалі більше не про що розмовляти, бо Ви там всі «кидали». - [PERSON] : Я розумію, ну що мені робити в цій ситуації? - [PERSON] : Не знаю, беріть тепер гроші у того, хто зі мною домовлявся, ось нехай він тепер зі мною і розплачується, тому що обіцяли одне, а по факту вийшло інше. Коли я почав говорити про проблеми мене просто почали ігнорувати. Більше я ні про що з Вами розмовляти не буду. - [PERSON] : Я Вас зрозумів. Добре. Дякую." З довідки б/н від 30.08.2022, вбачається, що гр. [PERSON] 02.08.2022 звернувся до ФОП [PERSON], із замовленням виготовлення електронної копії аудиозапису телефонної розмови (з телефону [NUMBER] ) з іншим громадянином (телефон [NUMBER] ). Замовлення було прийняте та були застосовані намагання виконати вказане замовлення, однак внаслідок технічних причин (відсутності необхідних програм для зміни електронного формату) замовлення не було виконано. Замовнику надано рекомендацію звернутись до спеціалізованих установ м. Полтави. 16.08.2022 гр. [PERSON] повідомлено про неможливість виконання замовлення. (т.1 а.с.181). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місцезнаходження ФОП: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі 12.04.2013 №25780000000001740, здійснює економічну діяльність:47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (т.1 а.с.182). З письмового звернення [PERSON] до [PERSON] від 12.03.2021 вбачається, що [PERSON] просить [PERSON] перераховувати кошти на придбання запчастин на ремонт автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] на його картковий рахунок [NUMBER] (карта Приватбанку) (т.2 а.с.29). Згідно акту прийому-передач придбаних автозапчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ) від 21.03.2021, вбачається, що згідно даного акту [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв отримане замовлення з 13 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.30). З замовлення на придбання запчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ) від 17.03.2021, вбачається, що [PERSON] прийняв у [PERSON] замовлення з 19 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.31). Згідно письмового звернення [PERSON] до [PERSON] від 17.03.2021 вбачається, що [PERSON] просить [PERSON] перераховувати кошти на придбання запчастин на ремонт автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] на його картковий рахунок [NUMBER] (карта Приватбанку) (т.2 а.с.32). Відповідно до акту прийому-передач придбаних автозапчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ) від 26.03.2021, вбачається, що згідно даного акту [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв отримане замовлення з 19 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.33). З замовлення на придбання запчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ) від 30.03.2021, вбачається, що [PERSON] прийняв у [PERSON] замовлення з 9 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.34). Згідно письмового звернення [PERSON] до [PERSON] від 30.03.2021 вбачається, що [PERSON] просить [PERSON] перераховувати кошти на придбання запчастин на ремонт автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] на його картковий рахунок [NUMBER] (карта Приватбанку) (т.2 а.с.35). Відповідно до акту прийому-передач придбаних автозапчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ) від 09.04.2021, вбачається, що згідно даного акту [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв отримане замовлення з 9 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.33). Згідно висновку експерта № 1/23-34 складеного 16.05.2023 за результатами проведення судової технічної експертизи документів у цивільній справі №546/1237/21 записи, починаючи зі слів «Замовлення. На придбання запчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] , включно до дати «12.03.2021р.», в Замовленні на придбання запчастин для ремонту автомобіля, датованому 12.03.2021, виконані кульковою ручкою (ручками), спорядженою пастою (пастами) синьо-фіолетового кольору. Відповісти на питання ухвали «Чи виготовлено замовлення на придбання запчастин для ремонту Renault Lodgy днз [NUMBER] від 12.03.2021, а саме текст починаючи від слів «Замовлення. На придбання запчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] включно до дати «12.03.2021 р.» (не беручи до уваги підпис та ініціали «[PERSON]», і підпис та ініціали «[PERSON]), у той час, яким воно датоване? та «У який період часу був виконаний рукописний текст починаючи від слів «Замовлення. На придбання запчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] включно до дати «12.03.2021 р.» (не беручи до уваги підпис і ініціали «[PERSON]» та підпис і ініціали «[PERSON]) на замовлення на придбання запчастин для ремонту Renault Lodgy днз [NUMBER] від 12.03.2021 року ?» не видається можливим, у зв`язку з ненаданням експертам дозволу суду на вирізання штрихів реквізитів документів та фрагментів паперу у досліджуваному документі-замовленні на придбання запчастин для ремонту автомобіля, датованому 12.03.2021 (т.2 а.с.202-206). З відповіді на запит №1631-2023-0001684 від 25.07.2023 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2021 по 2 квартал 2021 року, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 1 кв. 2021 по 2 кв. 2021 - відсутня інформація про доходи (т. 3 а.с.2). Згідно листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.08.2023, вбачається, що відповідно до поданих декларації про майновий стан і доходи від 25.07.2023 (тип документу звітний) та від 03.08.2023 (тип декларації уточнююча), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за звітний 2021 рік задекларовано дохід у сумі 44911,00 грн (ознака доходу «Інші доходи»). Формою декларації не передбачено декларування джерел з яких платником отримано такі доходи. Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Полтавській області не має можливості надати суму задекларованого доходу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з березня по квітень 2021 року (т.3 а.с.4). З відповіді на запит №1625-23-01487 від 10.08.2023 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2021 по 2 квартал 2021 року, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 1 кв. 2021 по 2 кв. 2021 - відсутня інформація про доходи. За 4 квартал 2021 року [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] нараховано дохід 44 911,00 грн, сума утриманого податку 8083,98 грн (т. 3 а.с.12-13, а.с.44). Згідно листа Українського гідрометеорологічного центру ДСНС України №01-18/1462 від 01.12.2023 адресованого [PERSON] , вбачається, що за оперативними даними найближчих пунктів спостережень метеорологічних станцій Київ (Бровари) та Полтава (Решетилівка), що є репрезентативними для даних районів, середньодобова температура повітря та опади і їх вид з 12 березня 2021 року: Київ - вночі без опадів, вдень значний сніг, кількість опадів 8 мм, середньодобова температура повітря - 2,8* морозу; Полтава - вночі та вдень без опадів, середньодобова температура повітря - 6,3* морозу. Згідно з «Настановою з метеорологічного прогнозування» значний сніг, кількістю опадів 7-19 мм за 12 годин і меньше, вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпеки) (т. 3 а.с.92). З листа ПрАТ «Київстар», адресованого [PERSON] , вбачається, що відповідно до пп.10 п.39 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМУ від 11.04.2912 №295, оператор зобов`язаний приймати від фізичних і юридичних осіб заяви про надання послуг та задовольняти такі заяви за наявності технічної можливості. На жаль, виходячи з технічної можливості, запитувана Вами послуга не надається. Разом з тим існує технічна можливість переглядати інформацію за останні 6 місяців щодо з`єднань та вартості у додатку «Мій Київстар» (т.3 а.с. 92 зворотній бік). Відповідно до копії паспорта [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області 24.06.2011, [PERSON] народилась [INFO] у м. Білгород-Дністровський Одеської області (т. 3 а.с.93). У судових засіданнях 10.10.2023 13.11.2023, 04.12.2023 були допитані у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що 12.03.2021 у їх з [PERSON] спільної знайомої [PERSON] було день народження. Вони з [PERSON] домовились їхати разом, але в той день останній йому зателефонував і повідомив, що спізниться, попрохав купити квіти. Приїхали вони окремо та зустрілись уже на місці, біля будинку [PERSON] . Свідок пам`ятає, що це була п`ятниця, по часу десь близько 19-ї години вечора, [PERSON] приїхав на автомобілі марки «Рено» білий універсал, автомобіль зовнішніх ушкоджень не мав. Було темно, зустрілись вже біля під`їзду десь між 19-20 годинами, одразу зайшли в будинок, номер автомобіля на якому приїхав [PERSON] свідок не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює у м Бровари Київської області керуючою з обслуговування будинку по [ADDRESS] . 12.03.2021 вона була на роботі, оскільки в будинку велись ремонтні роботи, та на цей день було замовлено декілька автомобілей з піском та будівельними матеріалами. 12.03.2021 вони з [PERSON] зустрілись за місцем її роботи, оскільки останній також робив ремонт в належних йому приміщеннях та очікував на вказану доставку. За цей день вони бачились приблизно 2-3 рази. У вечері того ж дня [PERSON] запропонував підвезти її на автомобілі до станції метро Лісова . Вона погодилась, оскільки живе не в Броварах, а в Києві, в той день тільки [PERSON] їхав в потрібному їй напрямку. [PERSON] підвіз її до метро Лісова близько 19 години вечора, на автомобілі «Рено» білого кольору, букви номерного знаку вона не пам`ятає, але там були цифри 2424, ніяких пошкоджень автомобіль не мав, рухався своїм ходом. Свідок впевнена, що вказані події відбулись саме 12.03.2021, оскільки в той час активно робились ремонти, доставка завжди замовлялась на кінець тижня, щоб люди після роботи та вихідні могли приймати участь у цих доставках. У березні доставка переносилась, оскільки у її сина день народження 6 го березня. Свідок пам`ятає, що доставка замовлялась на наступний тиждень після 8 го березня. Свідок не пам`ятає чи бачила [PERSON] в інші дні березні крім 12.03.2021. У квітні бачила [PERSON] у перших числах місяця, точну дату не пригадає, бачились вони в офісі, тому вона не бачила на якому автомобілі він приїхав на об`єкт. В той день він не пропонував її підвезти оскільки це була перша половина дня. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснив, що гроші були переведені для ремонту автомобіля та використані саме для цих цілей. Твердження [PERSON] про те, що кошти переведені помилково викликають у нього сумніви, оскільки переказ коштів відбувся тричі з різними проміжками часу між переказами. Пояснив суду, що з [PERSON] вони знайомі давно, але скільки точно по часу сказати не може. Запчастини замовляв не в перший раз, але на постійній основі цим не займається. Має досвід у підборі автозапчастин через інтернет, допомагав з підбором запчастин не тільки [PERSON] , а й іншим особам, які звертались по допомогу. [PERSON] щодо підбору автозапчастин звернувся до нього у березні 2021 року, яка це була дата та день тижня він не пам`ятає. [PERSON] йому зателефонував та повідомив, що є автомобіль Renault Lodgy, на нього треба підібрати запчастини. Всі кошти були спрямовані та витрачені саме на покупку запчастин. Деякі запчастини замовлялись в інтернеті, деякі в магазині. Великогабаритні кузові запчастини в більшості замовлялись через інтернет, в основному це були запчастини замовлені за переліком із першого платежу. Лакокрасочні матеріали та фари були придбані у магазині в Решетилівці за переліком із другого платежу. Невеликі деталі із переліку за третім платежем було придбано через інтернет. Як ФОП не зареєстрований, не пам`ятає коли саме сплатив податок з отриманих коштів, знає тільки що податок треба сплачувати, дізнався про це з інтернету, рік коли сплатив податок також не пам`ятає. Чи сплатив податок до того як суд витребував ці відомості з податкової чи після того не пам`ятає. Податок було сплачено за власні кошти, оскільки отримані кошти були повністю витрачено на покупку запчастин, не залишилось залишку, щоб з нього сплатити податок. Матеріальної винагороди від [PERSON] за підбір автозапчастин не отримав, оскільки останній безкоштовно відремонтував йому автомобіль, натомість він допоміг [PERSON] з підбором і замовленням запчастин. З [PERSON] особисто не знайомий, коли отримав позовну заяву з вимогою про повернення коштів, зателефонував на номер телефону вказаний у заяві, дану розмову записав на диктофон в телефоні. В ході телефонної розмови [PERSON] повідомив йому, що тричі перевів кошти і попрохав їх повернути. На, що свідок у відповідь повідомив, що кошти було переведено на запчастини для ремонту його автомобіля, на що [PERSON] сказав: «Ви бачили той автомобіль, в якому він був стані, я на ньому ледь до Києва зміг доїхати». Свідок зауважує, що з цієї розмови видно, що [PERSON] не заперечував, що автомобіль дійсно перебував в ремонті та що кошти були переведені саме для цих цілей, а не помилково. Розмова записувалась для себе, а не для публікації, тому він не повідомив [PERSON] , проте, що розмова записується та не просив у нього дозвіл на запис розмови. Після підбору потрібних запчастин інформував про це [PERSON] , той у свою чергу узгоджував замовлення з [PERSON] , після чого на картку надходили кошти на оплату запчастин. Згідно домовленості він надав [PERSON] дані своєї банківської картки, щоб той передав їх [PERSON] . Свідок знав, що пошкоджений автомобіль належить [PERSON] , тому коли отримував перекази коштів та бачив прізвище відправника, розумів, що це кошти саме для замовлення узгоджених з [PERSON] запчастин. Саме так відбувалось всі три рази. [PERSON] здійснював ремонт автомобіля Renault Lodgy в належному йому гаражі за адресою: [ADDRESS] . Автомобіль був новий тому на нього важко було підібрати автозапчастини. [PERSON] фотографував автомобіль і надавав фото, щоб легше було підібрати до нього запчастини. Свідок повідомив суду, що також приїздив до гаражу, бачив автомобіль Renault Lodgy, фотографував для підбору автозапчастин. В матеріалах справи наявні фото пошкодженого після ДТП автомобіля та вже відремонтованого. Зазначає, що свідки сторони позивача не могли бачити [PERSON] 12.03.2023 на автомобілі Renault Lodgy, оскільки в цей час він перебував на ремонті після ДТП. Свідку не відомо хто саме забрав автомобіль після ремонту, чи це був власник чи інша особа. Повідомив суду, що допомагав тільки з підбором автозапчастин, про що і була усна домовленість з [PERSON] , з [PERSON] ніяких домовленостей не мав. Домовленість з [PERSON] виконана в повному обсязі, претензій з даного приводу один до одного вони не мають. Допитаний в якості свідка третя особа [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] звернувся до нього з приводу ремонту автомобіля Renault Lodgy, чому саме до нього звернувся не знає, не пам`ятає чи спочатку попередньо по телефону домовлялись чи зразу при особистій зустрічі про ремонт домовились. Пам`ятає, що це була світла пора дня, днем була плюсова температура, приблизно це були останні числа лютого чи початок березня, десь на початку весни, точно не пам`ятає. Автомобіль притягнув до нього на ремонт якийсь знайомий [PERSON] . Спочатку думав, що автомобіль привіз евакуатор, згодом дізнався, що це був чи то знайомий чи то родич [PERSON] з Машівського району. Позивач попрохав його про те, щоб ремонт було здійснено як умога швидше і подешевше. В той день точно не пам`ятає чи то був сніг чи то слизько, [PERSON] був за кермом та сталось ДТП. Свідок пам`ятає, що спитав у [PERSON] , чому він хоче ремонтувати автомобіль саме в Решетилівці, а не в Полтаві, оскільки автомобіль новий, там швидше буде знайти запчастини, на що отримав відповідь, що треба ремонт зробити подешевше. Після досягнення домовленості на ремонт [PERSON] залишив автомобіль, номер свого телефона для зв`язку та поїхав. В ході домовленості вони дійшли згоди про те, що обидва будуть підшукувати запчастини, хто швидше знайде подешевше то буде про це інформувати один одного. З проханням допомогти в підборі дешевих запчастин свідок звернувся до [PERSON] , оскільки останній є його хорошим давнім знайомим, який знається на мережі інтернет та вміє підшукувати дешеві запчастини. В подальшому [PERSON] підшуковував необхідні запчастини і повідомляв про це, потім в інтернеті вони разом передивлялись ці запчастини та прицінювались. Замовлення узгоджувалось з [PERSON] , який переказував кошти за запчастини згідно домовленості на картку [PERSON] . Свідок повідомив суду, що після отримання від [PERSON] відомості про його банківську картку одразу передав номер картки [PERSON] . Свідок не пам`ятає чи номер картки передавався через меседжер в вайбері чи в телефонній розмові, пройшло багато часу, переписка не зберіглась. Автомобіль віддав не він особисто, а його знайомий [PERSON] , якого він про це попрохав, оскільки сам перебував за кордоном. Після ремонту [PERSON] автомобіль забрав та жодних претензій з приводу ремонту не пред`являв. Через деякий час [PERSON] йому повідомив, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, що викликало у них здивування, оскільки кошти згідно домовленості переказувались на запчастини. Письмової угоди з [PERSON] не укладали, була усна домовленість про ремонт автомобіля. По телефону з позивачем з приводу ремонту спілкувались близько 5-6 разів. Розмова відбувалась за номером телефону [NUMBER] або [NUMBER]. Як ФОП не зареєстрований, просто допомагав людям, наразі допомагає військовим з ремонтом техніки, оскільки має досвід в ремонті транспортних засобів. Зазначив, що до нього прийшов [PERSON] та повідомив, що дізнався з мережі інтернет про те, що треба платити податок, отримані кошти були повністю витрачені на придбання запчастин, тому вони скинулись грошима, щоб [PERSON] сплатив податок в установленому законом порядку, коли це саме відбулось не пам`ятає. Свідок пам`ятає, що [PERSON] хотів ремонт подешевше і торгувався за кожну копійку, за послуги з ремонту він взяв з нього приблизно 10000, 00 грн, яким чином отримав оплату за ремонт вже не пам`ятає, багато часу пройшло. Запчастини були дешевшими від оригінальних, але якісними, бо були або б/у, або китайського чи тайванського виробництва. Замовлення всіх запчастин та їх вартість завжди попередньо узгоджувалась з [PERSON] , саме він наполягав на дешевих запчастинах. Скільки автомобіль перебував в ремонті точно не пам`ятає, десь близько 1,5-2 місяці. З приводу того, що в письмових поясненнях зазначено, що автомобіль привіз евакуатор свідок пояснив, що пройшло багато часу він точно вже не пам`ятає, оскільки спілкується з багатьма людьми у своїй діяльності. Проте побачивши в судовому засіданні [PERSON] , він пригадав, що в той день, автомобіль привіз не евакуатор, а притяг інший легковий автомобіль, яким керував родич позивача з Машівського району. Свідок [PERSON] суду пояснив, що має евакуатор, йому зателефонувала людина та попрохала по допомогу. Пам`ятає, що це було ввечері, може навіть у ночі, десь на передодні весни. Коли приїхав на місце то побачив автомобіль, який стояв біля парапета, звернув увагу, що в номерному знаку присутні цифри 2424. Після того як загрузили автомобіль на евакуатор, водій повідомив, що потрібно його відвести на «Рено плюс» в Полтаву. Він повідомив водію, що в такий пізній час «Рено плюс» вже зачинено та не працює, однак водій наполіг на тому, що автомобіль відвезли саме туди. Приїхали до «Рено плюс» приблизно о 00:24 годині, воно дійсно було зачинено, водій намагався знайти сторожа на території, але не зміг. Оскільки не планував очікувати до ранку поки одкриється сервіс, запропонував водієві залишити автомобіль на автостоянці напроти «Рено плюс». Після того, як залишили автомобіль на стоянці спитав у водія куди він далі їхатиме чи може потрібно десь його підвести, на що останній повідомив, що поїде до родичів в Машівський район. Після цього запропонував водієві підвезти його до так званої «Шашлички», оскільки там зазвичай в нічний час стоять таксисти. В подальшому підвіз водія до «Шашлички» та побачив як той сів в таксі та поїхав в невідомому йому напрямку. Вранці водій йому зателефонував та запитав скільки буде коштувати відвести автомобіль на інше СТО, на що він відповів, що вартість буде така ж як учора, домовленості на перевезення автомобіля вони не досягли, більше водій Рено з даного приводу з ним не зв`язувався. Свідок пам`ятає, що через деякий час заїхав до [PERSON] , який ремонтує автомобілі та побачив там на ремонті автомобіль Рено, який на передодні транспортував до міста Полтави. З метою дізнатись чи не з`явились у нього конкуренти з перевезень поцікавився яким чином даний автомобіль опинився в Решетилівці, на що йому повідомили, що автомобіль волоком притягнув інший легковий автомобіль. Скільки автомобіль перебував на ремонті у [PERSON] йому не відомо. Точно пам`ятає, що викликали його тоді по телефону, номера клієнтів він не зберігає, номер того водія повідомити не може. Водій свого імені та прізвище йому не називав, по відео не може сказати точно чи саме [PERSON] був тим водієм, оскільки автомобіль забирав у ночі, водій був одягнений в зимовий одяг. В який точно одяг був одягнений водій не пам`ятає. Пам`ятає, що автомобіль знаходився на в`їзді в Решетилівку, там де спуск с гори траса Київ-Харків в сторону Харкова, в той день було слизько, автомобіль скинуло у кювет між с. Глибока Балка і Решетилівка. Точну дату коли це було не пам`ятає, приблизно два роки тому, десь у 2021 році. Пам`ятає, що автомобіль був Рено білого кольору, номерний знак [NUMBER] . День тижня і місяць коли забирав авто не пам`ятає, пам`ятає лише те, що в той день з ранку було тепло, а під вечір підмерзло, чого автомобіль і занесло на дорозі. Свідок повідомив суду, що номера автомобілем, які забирає з пошкодженнями завжди записує у блокнот на випадок якщо в ДТП є постраждалі та поліція звернеться до нього з даного приводу, то він надає ці відомості поліції. В блокноті зазначає тільки номерні знак автомобіля, дати не зазначає, тому точну дату повідомити не може. Свідок [PERSON] суду пояснив, що має дружні відносини з [PERSON] , часто бував в нього на подвір`ї. У березні - квітні 2021 року бачив на подвір`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , автомобіль Renault Lodgy [NUMBER], останні букви номерного знаку не пам`ятає. Автомобіль мав механічні пошкодження, передня частина машини разом з бампером була повністю розтрощена. Свідку відомо, що автомобіль перебував у [PERSON] саме для здійснення останнім його ремонту. Знає, що [PERSON] здійснював ремонт автомобіля самостійно. В деталі ремонту не вникав, пам`ятає, що ремонт тривав десь до кінця квітня 2021 та автомобіль був повністю відремонтований. Пам`ятає, що йому зателефонував [PERSON] , повідомив, що перебуває за кордоном та попрохав віддати відремонтований автомобіль. Він не пам`ятає коли саме відбулась ця розмова [PERSON] . Пам`ятає, що автомобіль забирав чоловік, який йому не представився, зустрілось вони з ним біля воріт подвір`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Він відкрив ворота та віддав ключи від автомобіля, чоловік сів за кермо і поїхав. Перед тим, як забрати автомобіль, чоловік його не оглядав, ремонтом не цікавився, претензій ніяких не висловлював. Грошей ніяких за ремонт йому не передавав. Свідок не пам`ятає як чоловік виглядав і не може повідомити суду, чи це був присутній в засіданні по відеозв`язку [PERSON] чи інша особа. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, оцінивши зібрані і надані докази, як окремо, так і в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів статті 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, а згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. За положеннями частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом для даного виду договорів не вимагається (частина 2 вказаної статті). Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 ст. 77 ЦПК). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тлумачення статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212 - 1214 ЦК України). Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положеннями статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Вказана правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 19.10.2023 у справі № 761/13656/20 Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Суть кондиційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Для визначення подібності правовідносин суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним та об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожні. У постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року, провадження № 6-3090цс15, сформульований правовий висновок, що характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають більш широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій, як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Звертаючись із цим позовом до суду, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у загальному розмірі 45339,19 грн, як безпідставно набуте майно (грошові кошти) на підставі ст. 1212 ЦК України. Сторона позивача зазначає про помилкове перерахування грошових коштів відповідачу [PERSON] і, як наслідок, безпідставного набуття ним грошових коштів, які належить позивачу, у той час як сторона відповідача вказує, що ці кошти були сплачені позивачем [PERSON] за автозапчастини, придбані для ремонту автомобіля позивача. Під час дослідження матеріалів провадження, судом встановлено, що позивачем [PERSON] з різним проміжком часу, з належної йому картки № [NUMBER] здійснено на картку № [NUMBER] , яка належить відповідачу [PERSON] три грошові перекази (транші), а саме: 15.03.2021 на суму 23618,09 грн (згідно квитанції №P24AP24A863965397A76751 від 15.03.2021 (т.1 а.с.4,63), 23.03.2021 на суму 14 070,35 грн (згідно квитанція №P24AP24A866928394А69218 від 23.03.2021 (т.1 а.с.5, 64); 04.04.2021 на суму 7 035,18 грн (згідно квитанції №P24AP24A869671098А23249 від 04.04.2021 (т.1 а.с.6,66). Між позивачем та відповідачем відсутні суперечності з приводу дати здійснення грошових переказів та суми перерахованих грошових коштів. Під час розгляду справи позивач [PERSON] не зміг пояснити суду в який спосіб він дізнався банківські реквізити відповідача [PERSON] , на які тричі було перераховані грошові кошти та коли саме позивач дізнався про помилкове перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача [PERSON] . Натомість, сторона відповідача наполягає на тому, що вказані кошти перераховані позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] не помилково, а згідно усної домовленості позивача з третьою особою [PERSON] на ремонт автомобіля позивача, а саме на замовлення автозапчастин необхідних для ремонту. Позивач заперечує як сам факт пошкодження автомобіля та необхідності здійснення його ремонту, так і придбання автозапчастин для ремонту у період з 12.03.2021 по 04.04.2021, а також наявність усної домовленості з третьою особою на ремонт даного автомобіля. Разом з цим, матеріали справи містять фотознімки автомобіля Renault Lodgy білого кольору днз [NUMBER] з механічними ушкодженнями передньої частини автомобіля та фотознімки даного автомобіля у відремонтованому вигляді (т.1 а.с. 57-59, 149-151), надані суду стороною відповідача. Під час судового розгляду позивач за заперечував, що автомобіль Renault Lodgy білого кольору днз [NUMBER] перебував саме у його користуванні. Однак, позивач не зміг пояснити суду, яким чином у відповідача та третьої особи міг бути доступ до належного йому автомобіля та яким чином вони могли здійснити фотографування даного автомобіля, якщо згідно тверджень позивача, автомобіль не був пошкоджений, не потребував ремонту та між ним і третьою особою не було домовленості на здійснення ремонту даного автомобіля. Окрім того, в матеріалах справи містяться копії: товарного чека № 863 від 02.04.2021 на загальну суму 7 940,00 грн (т.1 а.с.60); накладної №UAUP\-_210016815 від 22.03.2021 на загальну суму 4 895,71 грн (т.1 а.с.61); накладної №UAUP\-_210017389 від 24.03.2021, вбачається що автозапчастин продано на загальну суму 1 686, 31 грн (т. 1 а.с.62); товарного чеку №46 від 15.03.2021 на загальну суму 23 915,00 грн (т.1 а.с.65); накладної від 20.03.2021 на загальну суму 5415, 00 грн (т.1 а.с.65). Також, в матеріалах справи містяться копії актів прийому-передач придбаних автозапчастин для ремонту автомобіля Renault Lodgy днз [NUMBER] (замовник [PERSON] ), згідно яких [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв: 21.03.2021 замовлення з 13 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.30); 26.03.2021 замовлення з 19 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.33); 09.04.2021 замовлення з 9 пунктів найменовань запчастин (т.2 а.с.33). Судом встановлено, що зазначені документи не містять обов`язкових реквізитів щодо платіжних та бухгалтерських документів, однак зазначене не може нівелювати обставини щодо замовлення запчастин та їх придбання, які в подальшому були встановлені на автомобіль позивача. Отже, судом встановлено, що після здійснення позивачем перерахувань грошових коштів на рахунок відповідача 15.03.2021 у розмірі 23 736,00 грн; 23.03.2021 у розмірі 14 140,00 грн, 04.04.2021 у розмірі 7 035,00 грн, відповідачем у зазначені проміжки часу було придбано автозапчастини на вказані суми грошових коштів. Судом досліджено аудіодиск із записом телефонної розмови відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] (т.1 а.с.154). Судом встановлено, що дана розмова не містить відомостей конфіденційного характеру, а також відомостей, які б містили персональні дані позивача або подробиці його особистого життя, що призвело б до порушення конституційних прав позивача, а стосується лише обговорення позовних вимог, а саме підстав перахування коштів відповідачу. Під час дослідження аудіозапису, судом встановлено, що в ході даної розмови позивач не заперечував факт того, що його автомобіль потребував ремонту, даний ремонт здійснював майстер із міста Решетилівки та того, що перераховані ним тричі грошові кошти були спрямовані саме на ремонт автомобіля. Окрім того, в ході розмови позивач висловлював невдоволення якістю проведеного ремонту та якістю встановлених запчастин, зазначав, що намагався вирішити питання неякісного ремонту з особою, з якою попередньо домовлявся про ремонт, але не зміг урегулювати дане питання і хоче повернути кошти за неякісно виконаний ремонт автомобіля. Під час надання пояснень в судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечував, що дана розмова мала місце та того, що саме він був співрозмовником відповідача. Оскільки судом встановлено, що дана розмова не містить конфіденційної інформації, позивач та відповідач не заперечують, що вони є учасниками даної розмови, суть розмови безпосередньо стосується предмету та підстав позову, тому суд приходить до висновку, що даний аудіозапис є належним та допустимим доказом. Враховуючи зазначене суд доходить висновку, що між сторонами у справі існувала усна домовленість щодо технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу. Суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду позивач [PERSON] надавав суду суперечливі пояснення. Спочатку позивач зазначав, що не знає [PERSON] і це прізвище йому взагалі не знайоме. Згодом повідомив суду, що упізнав [PERSON] в залі судових засідань, повідомив, що до цього запевняв суду, що дана особа йому не знайома, бо знав [PERSON] на обличчя, но не знав його прізвище та ім`я. Окрім того повідомив суду, що особисто бачив [PERSON] один раз, по телефону з ним спілкувався орієнтовно 2-3 рази. Наполягав на тому, що кошти були перераховані відповідачу [PERSON] помилково, оскільки він мав намір перерахувати кошти саме [PERSON] , а не іншій особі. Однак, позивач не повідомив суду де і за яких підстав познайомився з [PERSON] , з якого приводу спілкувався з останнім особисто і по телефону, на які цілі планував перерахувати та тричі перерахував грошові кошти та хто йому повідомив номер карткового рахунку, який як він вважав належав [PERSON] . Позивач не зміг повідомити суду, коли саме з`ясував, що кошти помилково було перераховано не тій особі, що він планував перерахувати, а іншій. Окрім того, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність суттєвих обставин, які могли б перешкодити позивачу перевірити правильність перерахування коштів саме [PERSON] , якому, як вказує позивач, він планував ці кошти перерахувати, з урахуванням того, що перерахування коштів було здійснено не одноразово, а тричі, і не в один день, а з різними часовими проміжками. Суд звертає увагу на те, що останній переказ коштів відповідачу, було здійснено 04.04.2021, а з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів позивач звернувся до суду 17.12.2021, майже через 10 місяців після дати здійснення останнього перерахування коштів відповідачу. Суд приходить до висновку, що неодноразове перерахування позивачем коштів на банківський рахунок відповідача трьома платежами з різними часовими проміжками між переказами свідчать про добровільність, системність таких дій та їх цілеспрямований характер. Натомість позивачем та його представником в судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних обставин, як і не надано доказів наявності помилки в діях позивача. Під час судових дебатів позивач [PERSON] , зазначив, що вважав, що перераховував кошти [PERSON] та мав намір перерахувати кошти саме йому. Ці обставини свідчать про те, що позивач був обізняний про номер рахунку, на який тричі здійснив перерахунок коштів з інтервалом близько двох тижнів між кожним із грошових переказів. Окрім того, позивач не обгрунтовував, як у позові, так і під час судового розгляду, на який саме рахунок і на якій підставі він мав намір перераховувати кошти, однак помилився рахунком. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19). Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Узагальнюючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обставини на які посилається відповідач є більш переконливими і вірогідними щодо існування між учасниками справи договірних відносин з ремонту автомобіля, хоча й не оформлених письмовим договором, а доводи позивача про те, що грошові кошти були ним помилково тричі перераховані на банківський рахунок відповідача не знайшли своє підтвердження. У зв`язку із відсутністю підстав для стягнення з відповідача в користь позивача безпідставно набутих коштів, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення трьох процентів річних також слід відмовити. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та такими, що не підтверджені належними та допустими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то з огляду на норми ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у справі, відшкодуванню не підлягають. Щодо заявлених відповідачем [PERSON] вимог про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Правничу допомогу відповідачу [PERSON] по справі надавав адвокат Глазков С.М. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача адвокатом Глазковим С.М. надано суду: - ордер серії ПТ№4587 про надання правової допомоги [PERSON] на підставі договору №8797 від 15.06.2022 (т.1 а.с.105); - копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №153 від 27.07.1993 (т.1.а.с. 106); - договір про надання правничої допомоги №8797 від 15.06.2022, укладений між відповідачем [PERSON] та адвокатом Глазковим Сергієм Миколайовичем (т.3 а.с.114-117); - розписку про отримання 02.02.2024 адвокатом Глазковим С.М. від [PERSON] відповідно до договору про надання правничої допомоги №8797 від 15.06.2022 гонорару в сумі 10 000, 00 грн (т.3 а.с.118); - акт прийому передачі виконаних робіт від 10.01.2024 до договору про надання правничої допомоги №8797 від 15.06.2022 (т. 3 а.с.119). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд при визначенні суми відшкодування, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи обсяг наданих представником відповідача [PERSON] - адвокатом Глазковим С.М. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позивач та його представник не надали заперечень та не просили зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами, а тому витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed