Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

21.11.2023 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі також позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 90561,29 грн., який обґрунтований наступним. 12.11.2022 р. між [PERSON] (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхувальник» (страховик, позивач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1390/22-Т/Х/01/Е, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . 01.12.2022 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 1390/22-Т/Х/01/Е склав 247361,29 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Еталон», то останнє у межах ліміту відповідальності з урахуванням франшизи здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 156800 грн. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 90561,29 грн. 30.11.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. 22.12.2023 р. від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечував проти позову. У відзиві відповідач послався на те, що звіт про оцінку майна не можливо прийняти як доказ, оскільки додатки до нього долучені значно пізніше ніж був складений сам звіт, маються порушення щодо форми, відповідача не викликали на оцінку та відсутні докази сертифікації станції технічного обслуговування, яка виставляла рахунки на ремонт. Крім того, відповідач зазначив, що до суми збитків необґрунтовано було включено ПДВ. Перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд встановив наступне. 12.11.2022 р. між [PERSON] (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхувальник» (страховик, позивач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» №1390/22-Т/Х/01/Е (договір страхування), відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] (а.с.4-10). 01.12.2022 р. в м. Києві на вул. Саксаганського, 33/35, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.15). Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2023 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.40). Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Вина [PERSON] , який керував автомобілем «Opel», д.н.з [NUMBER] , встановлена у судовому порядку. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel», д.н.з [NUMBER] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/210462361, яким передбачено, ліміт за шкоду майну становить 160000 грн., розмір франшизи 3200 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.05.2023 р. стягнуто з ПрАТ СК «Еталон» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 156800 грн. ПрАТ СК «Еталон» здійснило перерахування коштів позивачу 08.06.2023 р. (а.с.41-44). У відповідності із статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із статтею 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до положень статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що вартість збитків завданих власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , яка спричинена внаслідок ДТП, яке відбулося 01.12.2022 р. з вини відповідача, становить 247361,29 грн., які повністю виплачені позивачем на рахунки станції технічного обслуговування (а.с.11-16, 18-39). Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 90561,29 грн. Суд звертає увагу, що окрім звіту про оцінку, розмір шкоди також підтверджується відповідними деталізованими рахунками з станції технічного обслуговування, фотозмімками, тощо. Відповідач же у свою чергу не надав доказів та не привів серйозних аргументів, які б спростовували розмір заподіяної шкоди, а посилання на окремі недоліки щодо форми звіту не спростовують неправильність розміру заподіяної шкоди. Суд також не погоджується із запереченнями відповідача, що до розміру шкоди був включений податок на додану вартість, оскільки як видно рахунків СТО, сума ПДВ не була включена, а у графі «всього з ПДВ» та «всього без ПДВ» зазначена одна й та ж сума, що пояснюється особливістю програмного забезпечення з виготовлення фінансових документів. Відтак, суд вважає позов обґрунтованим і задовольняє його. Що стосується судових витрат, позивач підтвердив їх документально в частині оплати судового збору. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 22, 993, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved