Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

У жовтні 2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості, для розгляду за підсудністю. Позов обґрунтовано тим, що 16.03.2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну карту. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 15.07.2023 року у [PERSON] утворилась заборгованість 14797,12 грн., яка складається з: 8736,45 грн заборгованість за кредитом; 6060,67 грн заборгованість по відсоткам, яку позивач просив суд стягнути з відповідача. А також стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 24 листопада 2023 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із відсутністю у суду підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та повідомлення про розгляд справи. Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із відсутністю у суду підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та повідомлення про розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. Судом встановлено, що 16.03.2021 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 12) У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять договір про надання банківських послуг (далі Договір), умови якого [PERSON] зрозумілі тане потребують додаткового тлумачення. До укладання цією угоди останній ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» (в т.ч. з правами та обов`язками), Тарифами, паспортом споживчого кредиту. Вказане підтверджується власноручним підписом [PERSON] на Договорі. Також, [PERSON] за допомогою електронного підпису 16.03.2021 року був підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. (а.с. 12 зворот 13) [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] , видано карту № [NUMBER] , строком дії до квітня 2027 року, та встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, що підтверджується довідками. (а.с. 13 зворот, 14) Позивачем також\~надано Витяг\~з Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~АТ «Акцент-Банк» та\~Тарифи користування\~кредитною карткою\~«Зелена». Згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. (а.с. 14-21) З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.03.2021 року встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 15.07.2023 року становить 14797,12 грн, яка складається з наступного: 8736,45 грн - заборгованість за кредитом; 6060,67 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість штрафами. (а.с. 11) Окрім того, з розрахунку заборгованості та з виписки по картці встановлено, що позичальник активно користувався наданими Банком кредитними коштами, а також частково здійснював погашення боргу, вносячи різні суми. (а.с. 7-10, 11) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «А БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30 грудня 1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Так, факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача, а також наявність заборгованості за Кредитним договором позивач підтвердив випискою за період з 16.03.2021 року по 20.06.2023 року. Підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А Банку, виписка по картковому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту і видані відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем належними доказами отримання відповідачем кредиту, користування кредитними коштами у період з 16.03.2021 року по 20.06.2023 року та порушення позичальником грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8736,45 грн. В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та Паспорт споживчого кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання Паспорту споживчого кредиту, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 14797,12 грн., яка складається з: 8736,45 грн заборгованість за кредитом; 6060,67 грн заборгованість по відсотка. При прийнятті рішення у справі суд враховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 284/157/20 (постанова від 02 грудня 2020 року). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved