Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 3814348 від 27.09.2021 у розмірі 38849,52 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, шляхом проставлення електронного цифрового підпису договору за допомогою ідентифікатора, було укладено договір про споживчий кредит № 3814348, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5800,00 грн, строком користування 15 днів з 27.09.2021, з терміном повернення кредиту 12.10.2021. За користування кредитом відповідач мав сплатити проценти у сумі 765,60 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На виконання умов договору, відповідачу на картковий рахунок було перераховано кошти у розмірі 5800,00 грн. В порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 06.06.2023 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 38849,52 грн з яких: 5458,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33391,52 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про споживчий кредит № 3814348 від 27.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору споживчого кредиту № 3814348 від 27.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] . Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлені строки для подачі заяв по суті. 26.09.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме заборгованість 6971,60 грн. У відзиві відповідача не заперечував щодо укладення між ним та ТОВ «Мілоан» договору споживчого кредиту та отримання на картковий рахунок коштів у розмірі 5800,00 грн. Однак відсотки за користування кредитними коштами, нараховані ТОВ «Мілоан» поза межами строку кредитування. Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надавався на 15 днів з 27.09.2021 до 12.10.2021. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування відповідачем кредитом після 12.10.2021. Також матеріали справи не містять доказів що до договору укладались додаткові угоди чи такий пролонгувався. Відповідно до графіку платежів датою повернення кредиту є 12.10.2021 та сума повернення складає 6971,60 грн. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» з 28.12.2021 (дати відступлення права вимоги) по 23.02.2022 року нарахувало відсотки за користування кредитними коштами в сумі 15828,20 грн поза межами строку кредитування, та такі відсотки стягненню не підлягають. Також відповідач просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, з огляду на їх не співмірність зі складністю справи. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу має складати не більше 1500,00 грн. 27.10.2023 представником позивача уточнено позовні вимоги, а саме адресу та ЄДРПОУ позивача. 30.10.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив. На спростування обставин, вказаних у відзиві, зазначає, що відповідач здійснював сплату комісії за пролонгацією 13.10.2021, що можна побачити в розрахунку наданого первісним кредитором ТОВ «Мілоан», тобто відповідачем були вчинені дії для продовження строку кредитування. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація. В судове засідання представник позивача, адвокат Змієвська П.Т. направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. У заяві позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутність. Рішення просив ухвалити з урахуванням відзиву. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 27.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3814348. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п, 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5800,00 грн. Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 27.09.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 12.10.2021. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 765 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця (а.с. 9-26 копія договору з додатками). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає. За розрахунками позивача заборгованість на дату відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» становить 23021,32 грн, а саме: 5458,00 грн за тілом кредиту, 17563,32 грн відсотки на дату відступлення права вимоги. ТОВ «Вердикт Капітал» донараховані відсотки у розмірі 15828,20 грн (а.с.27). 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про споживчий кредит № 3814348 від 27.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] (а.с. 29-45 - копія договору з додатками) У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору споживчого кредиту № 3814348 від 27.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] а.с. 46-62 - копія договору з додатками) Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивачем нарахована заборгованість за процентами в сумі 38849,52 грн. Проте суд не погоджується з нарахуванням процентів з огляду на те, що строк кредитування складав 15 днів з 27.09.2021 до 12.10.2021. Сума повернення складає 6971,60 грн станом на 12.10.2021. З огляду на особливості споживчого кредитування, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування відповідачем кредитом після 12.10.2021. Також матеріали справи не містять належних доказів що до договору укладались додаткові угоди чи такий пролонгувався. Нараховані поза межами строку кредитування відсотки до стягнення з відповідача не підлягають. Враховуючи викладене, та приймаючи часткове визнання позову відповідачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором споживчого кредиту підлягають частковому задоволенню в розмірі 6971,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збір за подачу позовної заяви у розмірі 2684,00 грн, а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної суми позову. Судом задоволено позовні вимоги на суму 6971,60 рн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 481,65 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1615,06 грн. В свою чергу, відповідач просив надати йому п`ятиденний строк з моменту ухвалення рішення для подання доказів на понесення судових витрат. Відтак, в межах даного судового рішення суд не вирішує питання стягнення судових витрат на користь відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial