Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

05.12.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява через систему «Електронний суд». В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25.11.2019 року близько 10.30 год. в м.Одеса на вулиці Левітана сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП транспортному засобу «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Згідно з постановою Київського районного суду м.Одеси від 23.12.2019 року, вказана ДТП сталася з вини відповідача. На дату скоєння ДТП відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з бази МТСБУ. Тому власник пошкодженого автомобіля «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] 26.11.2019 року повідомив МТСБУ про дорожню транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження від 26.12.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] , склала 28803,43 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 24874,95 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 950 грн. Враховуючи наведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 25824,95 грн. З урахуванням вищенаведеного, відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.11, 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат. Позивач звертався до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Тому позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в сумі 25824,95 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 19.12.2023 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с.35/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.37/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2019 року о 10.30 год [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода», н/з [NUMBER] по вул.Левітана в м.Одеса, при виїзді з парковки, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності маневру, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота», н/з [NUMBER] , який рухався позаду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.10.9 «Правил дорожнього руху України». Вказані обставини встановлені постановою Київського районного суду м.Одеси від 23.12.2019 року по справі №947/29992/19, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили 03.01.2020 року /а.с.9/. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Тойота», н/з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до ст.5, п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності підлягають майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.39.1 ст.39 вищевказаного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як користувача (водія) автомобіля «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована /а.с.24/. За положеннями п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 26.11.2019 року [PERSON] , який є власником автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , повідомив МТСБУ про вищевказану дорожню-транспортну пригоду, яка сталася 25.11.2019 року /а.с.10/. Крім того, 21.01.2020 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою з метою відшкодування шкоди заподіяної його ТЗ, внаслідок ДТП, що сталася 25.11.2019 року з вини відповідача [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до звіту вих.№16070 від 26.12.2019 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного за дорученням МТСБУ оцінювачем ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» Бурмістром В.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ Toyota Highlander 9187,83 грн. д.н. [NUMBER] станом на 11.12.2019 р дорівнює з урахуванням ВПВ на запасні частини та ВТВ 28803,43 грн. /а.с.13-19/. Довідкою №1 від 13.02.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ по справі №64738, особа, яка має право на відшкодування шкоди [PERSON] , ТЗ - «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , винуватець [PERSON] , ТЗ - «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , визначено суму до сплати (шкода по майну) у розмірі 24874,95 грн. /зворот а.с.20/. Позивачем видано наказ №3509 від 27.03.2020 року по справі №64738 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », згідно з яким [PERSON] виплачено кошти в сумі 24874,95 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1477095 від 01.04.2020 року /а.с.20, 21/. Крім того, згідно з платіжною інструкцією №989519 від 06.02.2020 року, за послуги аварійного комісара (експерта) по справі №64738 згідно рахунку №3394 сплачено 950 грн /а.с.22/. За положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативним наслідками. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю потерпілого завдано майнової шкоди, сталась через неправомірні дії відповідача, що підтверджено вищевказаними доказами у справі, позивач відшкодував збитки власнику вказаного автомобіля, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved