Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у 2018 році звернулася в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування матеріальних збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2013 належить 27/100 часток будинку [ADDRESS] . Співвласником іншої частини будинку на той час був [PERSON] , який отримав право власності відповідно до договору дарування від 2015 року. Відповідач [PERSON] не виконував свої обов`язки по утриманню та збереженню свого майна, внаслідок чого, взимку 2016 року над його частиною будинку частково завалився дах та комин, впала стеля, відсутні вікна, приміщення не опалюється. Тому, у зв`язку з його невідповідальністю, через міжповерхове перекриття відбувається постійне залиття частини будинку позивача, що призвело до руйнування та пошкодження опорядження, підлоги та стін житлового будинку, в результаті чого сталося часткове знебарвлення шпалер та їх відпадання, з`явилися темні плями, замокли стіни та стеля, руйнується дерев`яна підлога. Факт спричинення шкоди такими діями відповідача підтверджується Висновком №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», згідно якого розмір заподіяної шкоди становить 14816 грн. Позивач зверталася до правоохоронних органів з приводу неналежної поведінки [PERSON] , проте результату за її розглядом вона не отримала. В добровільному порядку дійти згоди щодо відшкодування збитків їм не вдалося, тому позивач з даним позовом звернулася до суду. За вх. № 7681 від 12.03.2019 від [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , з якого вбачається, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності та ґрунтуються на власних припущеннях позивача, адже, у позові зазначено, що він, тобто [PERSON] є співвласником 23/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Проте, він заперечує той факт, що він будь-коли мав право власності у вище вказаному житловому будинку, тому пред`явлені до нього позовні вимоги є безпідставними. Також, до відзиву долучено копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , з якого вбачається, що 06.04.2018 [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2021 залучено до участі у вказаній цивільній справі співвідповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні16.11.2023 підтримала поданий нею позов та просила його задовольнити. Представник позивача адвокат Чепурнов Ю.О. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив стягнути завдану позивачу шкоду в розмірі 14816 грн. з [PERSON] , а відповідача [PERSON] зобов`язати не чинити перешкоди позивачу у користуванні її власністю. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності\~до ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справу в\~межах заявлених\~вимог на\~підставі представлених\~доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду у 2018 році, позивач [PERSON] вказала, що їй на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2013 належить 27/100 часток будинку [ADDRESS] . Співвласником інших 23/100 частин будинку на той час був [PERSON] , який отримав право власності відповідно до договору дарування від 2015 року. При цьому, на підтвердження права своєї власності на частину будинку та земельної ділянки позивач надала копію Договору купівлі-продажу 27/100 часток житлового будинку від 27.12.2013; Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2013; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію [ADDRESS] ) та копію Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . Проте, на підтвердження того, що співвласником 23/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] станом на день звернення з даним позовом до суду був [PERSON] , позивачем жодного доказу не надано. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником 27/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (право власності зареєстровано 27.12.2013), а власником 23/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] ( право власності зареєстровано 14.12.2018). Із зазначеної Інформації вбачається, що право власності на 23/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] набув на підставі договору дарування частки у праві на житловий будинок від 14.12.2018, але дані попереднього власника не зазначені взагалі. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів, які полягають у неналежному утриманні своєї власності, їй було заподіяно матеріальних збитків, які відповідно до Висновку №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», становлять 14816 грн. Також, позивач вважає, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні належною їй часткою житлового будинку та вважає, що він повинен їх усунути шляхом проведення відповідного ремонту в його частині цього будинку, яка піддається руйнуванню з його вини. Як встановлено судом із досліджених матеріалів справи, позивачем не доведено та не надано доказів того, що співвласником 23/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] на час звернення з даним позовом до суду була така особа, як [PERSON] . Крім того, як вбачається із Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , ще до звернення позивача з даним позовом до суду, тобто 06.04.2018 [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Тому, позовні вимоги, заявлені до [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними та необґрунтованими. З приводу вимог до співвідповідача [PERSON] про стягнення з нього завданих матеріальних збитків в розмірі 14816 грн., суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки такий розмір завданих збитків визначений Висновком №14/05-18 БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням частини житлового будинку від 22.05.2018, виконаним ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», тобто, висновок складений ще до того, як [PERSON] набув право власності на частину вказаного будинку, тому будь якими своїми діями він не міг завдати збитків позивачу. Також,\~безпідставною є\~позовна вимога\~до [PERSON] \~щодо зобов`язання\~його \~усунути перешкоди\~у користуванні\~майном позивача\~шляхом \~проведення відповідного\~ремонту \~в належній\~йому частині\~будинку,\~адже позивачем\~не надано\~жодного доказу\~ того,\~що вказаним\~відповідачем чиняться\~якісь перешкоди\~чи спричинена\~будь яка\~ матеріальна\~шкода його\~неправомірними діями\~за період\~часу,\~відколи він\~набув право\~власності на\~частину житлового\~будинку. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною четвертою\~статті 10\~ЦПК України та \~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивачем не надано необхідних доказів щодо порушення її законних прав зазначеними відповідачами, позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed