Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

26 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила припинити обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 1285698; зареєстровано - 07.09.2004 19:41:33 за № 1285698 реєстратором: Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження постанова АА 875952 06.09.2004, Миргородська міська ДВС; об`єкт обтяження невизначене майно, все майно; власник [PERSON] ; заявник Миргородська міська ДВС; а також скасувати обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 6657669; зареєстровано - 25.02.2008 14:24:33 за № 6657669 реєстратором: Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження постанова АЕ № 606518 27.09.2007, ВДВС Миргородського МРУЮ; об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] ; заявник ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції. В обґрунтування позовної заяви вказувала, що відповідно листа Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.11.2023 року виконавчі документи на виконанні у Миргородському ВДВС не перебувають. Однак згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться арешт квартири за адресою: [ADDRESS] ; власник [PERSON] . Позивачка є власником квартири з 27 травня 1998 року. Зважаючи на вищевикладене позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.12.2023 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 17). Представник відповідача Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 18-19). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки право позивача як спадкоємця, на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться арешт квартири за адресою: [ADDRESS] ; власник [PERSON] . Відповідно до повідомлення Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного управління Міністерства юстиції від 16.11.2023 року виконавчі документи про стягнення боргів з [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , проживаючої в за адресою: [ADDRESS] на виконанні у Миргородському ВДВС не перебувають (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що наявні обтяження у вигляді арешту накладеного на все невизначене майно спадкодавця, порушує права позивача на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved