Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя та прохає визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ,\~ реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2180121159104 та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0638 га, кадастровий номер 5910400000:05:085:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2180086159104. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що\~ 23 серпня 1997 року вона та\~ [PERSON] уклали шлюб, який 29 серпня 2023 року було розірвано. Під час шлюбу та за спільні кошти ними придбано житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0638 га, кадастровий номер 5910400000:05:085:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Придбане спільно з відповідачем майно було оформлене на ім`я останнього. Добровільно поділити спільне майно відповідач відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Ухвалою судді\~ Конотопського\~ міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2023\~ року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено\~ підготовче\~ судове засідання\~ (а.с. 23). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2023 року підготовче судове засідання відкладено (а.с. 27). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено\~ до судового\~ розгляду\~ (а.с. 35). Суд, вислухавши доводи відповідача, дослідивши представлені докази, дійшов висновку про задоволення позову виходячи із такого. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 1997 року сторони уклали шлюб, який 29 серпня 2023 року було розірвано. (а.с. 4, 5). Сторонами в період шлюбу, як подружжям, було придбано житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,0638 га, кадастровий номер 5910400000:05:085:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказану нерухомість зареєстроване за [PERSON] (а.с. 6-13). Сторонами визнано, що спірне майно було придбане у період шлюбу, а тому ця обставина не підлягає доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК ). У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Отже, враховуючи, що придбані сторонами в період шлюбу будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не представлено, суд дійшов переконання про їх поділ виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, тобто по 1/2 частині кожному. Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1350\~ грн.

Outcome: approved