Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

30.11.2023 року заявник звернулася до суду з вимогами, якими просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 15.05.1998 та зареєстрованого в реєстрі за № I-3127. Свої вимоги заявник мотивує тим, що у правовстановлюючому документі на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної контори 15 травня 1998 року, було помилково вказано її прізвище як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », у зв`язку з чим ПП «Геоінформсервіс» їй було відмовлено в оформленні права власності на земельну ділянку під належним їй на праві власності житловим будинком з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 15.05.1998 року державним нотаріусом\~Ізмаїльської державної\~нотаріальної конторина\~ім`я [PERSON] \~було видано\~свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № I-3127, на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу підтверджується тим, що весь час з моменту видачі свідоцтва про право на спадщину, воно зберігається у заявника, вона користується будинком відкрито та добросовісно, жодна особа не пред`являє щодо належного їй майна будь-які вимоги. Окрім цього, як вбачається з будинкової книги будинку [ADDRESS] починаючи з 20.06.1997 року і по теперішній час, [PERSON] спільно зі своєю сім`єю зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлено, що державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори, який видав правовстановлюючий документ свідоцтво про право на спадщину за законом, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом, необхідно заявнику для реалізації його особистих та майнових прав, зокрема у зв`язку з наявністю помилок у правовстановлюючому документі, він не має можливості оформити право власності на земельну ділянку під належним їй на праві власності житловим будинком з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved