Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що вона є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх мати [PERSON] , [INFO] , (її рідна сестра) - має залежність від алкоголю та веде аморальний спосіб життя, хто є батьками її племінниць їй невідомо, відомості про батька в свідоцтва про народження дітей внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Діти відповідача з літа 2023 року фактично проживають з нею. Весь цей час вони перебувають на її повному утриманні. Відповідач грошей на їх потреби не дає. [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, вона не чинила. Зокрема, неодноразово пропонувала їй спілкуватися з доньками, купувати їм одяг і харчі, брати іншу участь у їх вихованні та утриманні. Але цього робити вона не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Навпаки, постійними скандалами і вживанням алкоголю негативно впливає на них. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньок. Всі питання щодо виховання на даний час вирішуються мною без участі з боку Відповідача. Діти знаходяться на повному її (позивачки) утриманні. За інформацією адміністрації Черкаської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 22, де навчалися діти мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Малолітні діти відповідачки поставлені на облік в службі у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] неодноразово влаштовувались до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». 04.10.2023року відповідач направила до служби у справах дітей заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] . Все вищевикладене, на думку позивачки, свідчить про те, що відповідачка ухиляється від виховання доньок, свідомо нехтує своїми обов`язками. Враховуючи вищезазначене, на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України, згідно якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Позивач до судового засідання надала заяву, в якій просила розглянути дану цивільну справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій зазначила, що просить розглянути дану цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області надав заяву, в якій просив розглянути дану цивільну справу за відсутності їх представника, просили задовольнити позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.12.2010 року та серії [NUMBER] від 05.06.2013 року відповідачка [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11-12) Відповідно до довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Кіровоградської області від 30.11.2023 до складу сім`ї позивачки входять: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] та племінниці [PERSON] , [PERSON] . (а.с.7) Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2022 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на [INFO] ». (а.с. 8-9). З нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. заяви від 03.10.2023 року, встановлено, що [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного так і психічного, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності безумовно і добровільно не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав та усиновлення її дітей в подальшому, відповідно до законодавства України. Не заперечує проти розгляду справи у її відсутність в суді. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.(а.с. 13). Актом № 122 від 13.11.2023 року обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з чоловіком, двома синами та двома племінницями. (а.с. 17-18). Згідно висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради за № 3346-01-21 від 30.10.2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, як вбачається з висновку, Відомості про батька дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Вперше діти влаштовані до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» 30.03.2023 р. На момент влаштування дітей до закладу, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводила агресивно щодо дітей, намагалася в присутності працівників поліції бити дитину, умови проживання не відповідали санітарним нормам. За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи №22, де навчаються діти, Мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб, [PERSON] тривалий час не працює, не має засобів для існування, має напружні стосунки з дітьми. 23.05.2023 р. малолітні діти [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік в службі у справах дітей, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 24.05.2023 р. [PERSON] звернулась до СДД із заявою щодо повернення дітей на виховання в родину, але не надала документів на підтвердження своєї спроможності утримувати дітей. За інформацією КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» на момент влаштування дітей до закладу, дівчата перебували у напруженому стані, були скуті, пригнічені ситуацією, що склалася в родині, мали високий рівень тривожності. За час перебування дівчат в закладі встановлено, що дівчата мають низький рівень шкільних знань та навчаються не в повну міру своїх можливостей. Даний факт вказує, що мати не контролювала навчальний процес дітей, не цікавилася їх досягненнями. 26.07.2023 р. малолітні [PERSON] та [PERSON] повернуті на виховання в родину матері. 23.08.2023 р. малолітні повторно влаштовані до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Дівчата повідомили правоохоронців, що мати продовжує вживати спиртні напої, не працює, постійно виганяє дівчат з дому. 04.10.2023 р. [PERSON] направила заяву, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу мати [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей, чим позбавила дітей права на належне батьківське виховання та утримання. (а.с.14-16). Актом № 122 від 13.11.2023 року обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з чоловіком, двома синами та двома племінницями. (а.с. 17-18). Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (Ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства). У ч.1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) передбачено, що Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Як зазначено в ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч.7, 8ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як встановлено ч.1, 2ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1,3 ст.151 СКУкраїни батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1,2,4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Згідно положень п.2 ч.1ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 29.09.2021 р. справа№459\\3411\\17, провадження№61-10531св21). У відповідності до ч.1,2 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 18 Конвенції Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У зв`язку з викладеним, на підставі досліджених доказів, враховуючи, що діти на даний час проживають з позивачкою, яка самостійно піклується та забезпечує необхідний рівень життя племінниць (створено належні умови для проживання, навчання, лікування тощо), байдуже безвідповідальне ставлення матері (ігнорування виконання всіх своїх батьківських обов`язків, самоусунення від їх виконання) до виховання дітей, умов проживання, стану здоров`я (відповідач не цікавиться життям дітей, станом їх здоров`я, не спілкується з доньками, не займається їх вихованням, не приймає участь у навчанні, не здійснює необхідного піклування, матеріально не забезпечує, веде аморальний спосіб життя), суд вважає встановленим порушення прав дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на належне батьківське виховання у зв`язку зі свідомим невиконанням відповідачем батьківських обов`язків та як наслідок наявністю підстав для позбавлення її батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України. На думку суду, відповідач в порушенні вимог ст. 150 СК України не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача також приймає до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнала, згодна на позбавлення її батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради та Компаніївської селищної ради, відповідно до якого встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Крім того, суд в даному випадку приймає до уваги позицію ВС від 29.09.2021 р., викладену в Постанові ВС, справа№459\\3411\\18, згідно якої суд на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав допускаються лише тоді, коли змінити поведінки батьків у кращій бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. П.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З врахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відповідає інтересам дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки мати протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та не забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. З урахуванням наведених вище доказів, конкретних обставин справи, суд вважає, що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує згідно ст.ст.141,142 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову та стягнувши з відповідача решту 50% сплаченого судового збору.

Outcome: approved