Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітної плати на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей та непрацездатних батьків не має, є працездатним та працює і отримує заробітну плату. Оскільки відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, вона звернулася з позовом до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про що свідчить вручення рекомендованого поштового повідомлення, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено у судовому засіданні, 15.06.2016 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 894, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження (а.с. 4, 5). Судом встановлено, що діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області № 935 від 17.07.2023 року (а.с. 6). Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно з ч.1 ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Беручи до уваги те, що позивач просить стягувати аліменти у частці від доходу батька дітей, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved