Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 867\~від 19.10.2018\~року «Про\~затвердження Положення\~про покладення\~спеціальних обов`язків\~на суб`єктів\~ринку природного\~газу для\~забезпечення загальносуспільних\~інтересів у\~процесі функціонування\~ринку природного\~газу» і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП\~№ 2500\~від 30.09.2015\~року «Про\~затвердження типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641,642\~Цивільного кодексу\~України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептувала договір, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з лютого 2021 року по лютий 2023 року (включно) ним було спожито природний газ на загальну суму 10 432,43 грн, однак його вартість залишилась останньою не оплаченою. В порядку досудового врегулювання спору позивачем в адресу відповідача було направлено вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Позивач звертався до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за природний газ, однак ухвалою суду від 08.03.2023 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладене, оскільки, відповідач не виконує належним чином покладені на неї обов`язки по сплаті комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату спожитого природного газу та понесені судові витрати. Рух справи у суді Позовна заява надійшла до суду 05.09.2023 року. Ухвалою суду від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням(викликом) сторін. Позиція учасників справи Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 02.11.2023 року, 01.12.2023 року та 19.01.2024 року, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання, призначені на 02.11.2023 року та 01.12.2023 року було здійснено шляхом направлення судової повісти на адресу місця її проживання, однак поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання, призначине на 19.01.2024 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ 19.01.2024 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.03.2023 року вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду 08.03.2023 року ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України. Із довідки про фінансовий стан споживача, виданої по рахунку [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, що відповідачем за період лютого 2021 року по лютий 2023 року спожито обсяг природного газу 2111,00 куб.м. Окрім того, у довідці, крім зазначеного обсягу спожитого газу, зазначено тарифи за використання газу. Згідно з копією вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 10.13.2023 року №119/4.3-6885-2023/208105349, ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» було повідомлено [PERSON] про необхідність сплати заборгованості за спожитий природний газ. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.10.2023 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 07.05.2014 року, виданого реєстраційною службою Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області. Згідно з архівною довідкою КП «ОМБТІ» від 09.10.2023 року №443, право власності на будинок по [ADDRESS] за архівними даними КП «ОМБТІ» належало: на 1/4 частку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.03.1962 року, яке видане Олександрійською міськкомунгоспом на підставі рішення виконкому міської ради №251 від 15.03.1962 року, зареєстроване в КП «ОМБТІ» 25.03.1962 року №69/1; на 1/2 частку [PERSON] на підставі договору дарування від 19.02.1970 року, посвідчений Дудученко Л.Я., нотаріусом 1-ї Олександрійської державної нотаріальної контори №345, зареєстрованої в КП «ОМБТІ» 25.02.1970 року №69/1; на 1/4 частку [PERSON] на підставі договору дарування від 10.07.1996 року, посвідчений Кібальнік О.Ф., державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори №1-3069, зареєстрований в КП «ОМБТІ» 11.07.1996 року №69/1. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок постачання природного газу споживачам визначений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 «Про затвердження правил постачання природного газу» та іншими нормативно-правовими актами. Також, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі із побутовими споживачами, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Частини 1, 2 ст. 714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої. Частиною 1 статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з несплатою відповідачем вартості спожитого природного газу, за період з лютого 2021 року по лютий 2023 року (включно), виникла заборгованість в розмірі 10 432,43 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved