Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У листопаді 2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») Костюшка П.М. (довіреність а.с.31) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 137084114 у розмірі 50031,50 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 26 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 137084114. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, згідно якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників № 170 від 25 січня 2022 року до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 137084114. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50 031,50 грн., з яких 12 849,15 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 182,35 грн. - заборгованість за відсотками. Вказується, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість за договорами у загальному розмірі 50 031,50 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києві від 10 листопада 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 36-37). Відповідач повідомлявся про розгляд справи за місцем його реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 39). Повідомлення 12 січня 2024 року повернуто на адресу з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.40). На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 137084114, відповідно до якого останньому була відкрита кредитна лінія в розмірі кредитного ліміту на суму 13 500,00 грн.; відповідно до договору (п.1.3) [PERSON] отримав кредит, перший транш в сумі 5000 грн., строк встановлено 30 днів, а саме до 26 жовтня 2021 року, процентна ставка - 1,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, у випадку користування кредитом понад встановлений строк, базова процентна ставка - 1,98% (а.с.7-10). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до п. 1 якого сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у новій редакції. Так, згідно з п. 2.1 вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 11 зворот). Згідно п. 4.1. Договору наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022. Згідно з п. 2.1 вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 14-15). У витязі з Реєстру прав вимоги № 2 від 20 жовтня 2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року зазначено боржника - [PERSON] , а також зазначено розмір його заборгованості за Кредитним договором №137084114 у сумі 50031,50 грн, з яких: 12 849,15 грн. - основна сума боргу; 37182,35 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 16). Як вказує позивач, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, надав розрахунок заборгованості за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року, відповідно до якого залишок заборгованості позивача за кредитним договором № 137084114 від 26 вересня 2021 року складає 50 031,50 грн., з яких 12 849,15 грн. сума заборгованості по основному боргу, 37 182,35 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір від 26 вересня 2021 року № 137084114. Згодом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало своє право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01, а воно у свою чергу передав вказане право позивачу. Разом з тим, всупереч вимог статті 81 ЦПК України, позивач не надав доказів переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 137084114 від 26 вересня 2021 року на суму 50 031,50 грн., посилаючись при цьому тільки на Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та надаючи лише додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до вказаного договору факторингу. Позивачем не надано також підписаного сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, або витягу з останнього, по формі, встановленій у відповідному додатку до договору. Таким чином, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 137084114 від 26 вересня 2021 року до боржника, [PERSON] , а отже, не доведено того, що ТОВ «Таліон Плюс» набув та передав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором № 137084114 від 26 вересня 2021 року в розмірі 50031,50 грн. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені засобами доказування, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed