Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 28 серпня 2023 року. Під час перебування в шлюбі [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідає не надає, хоча є працездатним, у нього відсутні проблеми зі здоров`ям, які б перешкоджали йому працювати, інших неповнолітніх дітей чи утриманців у нього немає, також відсутні інші істотні обставини, які б перешкоджали йому утримувати доньку. [PERSON] є власником житлового будинку, двох земельних ділянок, двох транспортних засобів, займається ремонтом та шиномонтажем автомобілів. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В жовтні 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є значно завищеним, дитина зареєстрована та донедавна проживала за місцем реєстрації батька, він завжди допомагав і допомагає матеріально їй, купляє одяг та інші необхідні речі, оплачує послуги стоматолога, поповнює мобільний телефон, дає кошти на харчування в школі, однак не завжди зберігає чеки покупок. Також [PERSON] перераховував добровільно кошти грошовими переказами через Приватбанк, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач хворіє, про що також надав підтверджуючі документи, тому посилання позивачки на те, що він є здоровим не відповідає дійсності. Крім того, [PERSON] матеріально допомагає одинокій матері-пенсіонерці. Наявність на праві власності майна, на яке вказує позивачка, не впливає на його доходи, оскільки дане майно належить йому на підставі договору дарування та спадкування після смерті батька. Також відповідач на даний час офіційно не працює, стабільного та постійного доходу у нього немає. Розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, в сім разів перевищує гарантований державою прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, в той час як доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано. Враховуючи наведені обставини, відповідач вважає, що задоволення позовних вимог позивачки частково в розмірі 2 000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати принципу справедливості. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Іжук Б. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Манорик Г. Г. позовні вимоги визнає частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 02 липня 2016 року в Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 137. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га та житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 0,0608 га житлового будинку по [ADDRESS] . Крім цього, відповідач має зареєстровані транспортні засоби: 03 червня 2022 року, AUDI Q7, 2016 року випуску , бежевого кольору, об`єм 2995 см. куб. та 05 грудня 2007 року, MITSUBISHI SIGMA, 1992 року випуску, червоного кольору, об`єм 3000 см. куб. Хоча право власності на зазначене майно, за винятком траспортного засобу MITSUBISHI SIGMA, 1992 року випуску, відповідач набув внаслідок спадкування та договорів дарування, проте утримання такого майна вимагає коштів (оплат комунальних платежів, поточний ремонь, технічне обслуговування транспортного засобу), що свідчить про його достатній рівень майнового стану. Також в ході судового розгляду справи позивачкою, як доказ, долучено фото, якими вона обгрунтовує зайняття відповідачем підприєницькою діяльністю по технічному обслуговуванню автомобілів, шиномонтажу, наявністю найманих працівників. Такі обставини стороною відповідача в судовому засіданні не спростовано. Тому з врахуванням вищенаведених обставин, матеріального становища дитини, матеріального становища платника аліментів, його стан здоров`я, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому матеріали справи не містять належних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. На підставі чого суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1 211,20 гривень судового збору.

Outcome: approved