Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 24.09.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога» (далі по тексту - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») було укладено Кредитний договір №351153919. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі по тексту - ТОВ «Таліон Плюс») було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №163 від 07.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №351153919. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №351153919 від 24.09.2021 у сумі 91\~554,41 грн., з яких: 21\~999,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 69\~555,29 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684,00 грн. Ухвалою суду\~від 26.10.2023\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12.12.2023 відповідача зобов`язано надати докази у справі. 14.12.2023 відповідачем через систему "Електронний суд" надіслано витребувані докази. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Юшкевич К.Д. через систему "Електронний суд" скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 11.12.2023 до суду відповідачем подано пояснення на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Бурлаченко С.Ю. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача з урахуванням наданих раніше пояснень та доказів. Представник відповідача адвокат Дорош С.П. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував з явних та об`єктивних обставин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 24.09.2021 між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено Договір кредитної лінії №351153919. За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії на суму 22\~000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредитування 1-30 днів (з можливістю продовження строку), реальна річна процентна ставка 649% річних (а.с.5, 6 копія паспорту споживчого кредиту, а.с.6 зв.-9 копія договору). Договір кредитної лінії №351153919 був підписаний [PERSON] 24.09.2021 шляхом проставлення електронного цифрового підпису (а.с. 9). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши у період з 24.09.2021 по 19.10.2021 позичальникові [PERSON] кредитні кошти в загальному розмірі 22\~000,00 грн. Вказаний факт підтверджується платіжними дорученнями, витребуваннями за ухвалою суду (а.с. 70-75, а.с. 76). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України\~«Про електронну\~комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом достовірно встановлено, що кредитодавець ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» належним чином\~виконав своє\~зобов`язання\~за кредитним\~договорам, надавши у\~період з\~24.09.2021\~по 19.10.2021\~позичальникові [PERSON] \~кредитні кошти\~в загальному\~розмірі 22\~000,00\~грн.\~Тому суд\~відноситься критично\~до заперечення\~відповідача,\~викладеного у\~поясненні на\~позов,\~щодо не доведеності укладення договору позики (кредиту) між ним та первісним кредиторам, оскільки йому не було надано ані договору, або іншого документу, який би свідчив про наявність договірних відносин. 28.11.2018\~між ТОВ\~«Манівео Швидка\~Фінансова допомога»\~та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~було укладено\~Договір факторингу\~№28/1118-01,\~відповідно до\~умов якого\~Клієнт зобов`язується\~відступити Фактору\~Права вимоги,\~зазначені у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги,\~а Фактор\~зобов`язується їх\~прийняти та\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження Клієнта\~за плату\~на умовах,\~визначених цим\~Договором.\~31.12.2020\~Додатковою угодою\~№26\~до Договору\~факторингу №28/1118-01\~сторони дійшли\~згоди викласти\~текст Договору\~у новій\~редакції (а.с.\~10-12).\~Відповідно до\~Реєстру боржників\~№163\~від 07.12.2021 (а.с. 78) до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №351153919 від 24.09.2021 у сумі 57\~464,77 грн., з яких (а.с. 76, 77): -21\~999,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, -35\~465,65 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №351153919 від 24.09.2021 у сумі 91\~554,41 грн. (а.с. 13-16, а.с. 79, 80), з яких: -21\~999,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, -69\~555,29 грн. - сума заборгованості за відсотками. Треба також зауважити, що ТОВ «Таліон Плюс», як новим кредитором, неправомірно було нараховані відсотки, починаючи з 30.12.2021 по 28.01.2023 (поза строком дії договору кредитування максимум 90 днів від дати закінчення дисконтного період, який закінчився 30.09.2021), внаслідок чого сума заборгованості за відсотками збільшилась з 49\~888,19 грн. до 69\~555,29 грн. Тобто ТОВ «Таліон Плюс» міг здійснювати нарахування відсотків лише з 08.12.2021 по 29.12.2021 (655,57 грн. * 22 дня = 14\~422,54 грн.). Отже, сума заборгованості за відсотками має складати 49\~888,19 грн. (35\~465,65 грн. + 14\~422,54 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії №351153919 від 24.09.2021. Судом також відхиляються заперечення відповідача щодо не повідомлення фактора про зміну кредитора. Оскільки згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Також суд не може погодитися із запереченням відповідача щодо нарахування відсотків, посилаючись на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Судом достовірно встановлено, що наразі відповідач призваний до лав ЗСУ та у період, починаючи з 30.04.2018 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях (а.с. 49-51). Однак, у березні 2021 року він звільнився зі збройних сил України. Та у період з 24.09.2021 по 07.12.2021 він не перебував у лавах ЗСУ, а згідно наданих відповідачем доказів працював слюсарем-ремонтником у ПП «Стіл Сервіс» (а.с. 56, 57). Тобто у суду відсутні правові підстави для застосування приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач частково в сумі 841,00 грн. здійснив погашення заборгованості ще первісному кредиторові за Договором кредитної лінії №351153919 від 24.09.2021, право вимоги за яким, на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 та Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості в сумі 71\~887,31 грн., з яких 21\~999,12 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 49\~888,19 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~684,00 грн. (а.с. 32), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141\~ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2\~107,44 грн. (71\~887,31 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2\~684,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (91\~554,41 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial