Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з січня 2017 року він проживав без реєстрації шлюбу з відповідачкою в с. Кобзарці. [INFO] в них народилася донька [PERSON] , але від оформлення його як батька дитини відповідачка відмовилася. У січні 2018 року відповідачка разом з дитиною переїхала до колишнього чоловіка в с. Засілля, де зловживала спиртними напоями, внаслідок чого [PERSON] Первомайська селищна рада вилучила через неналежне виконання батьківських обов"язків та передали дитину до державної установи. Він визнав батьківство щодо дитини та з липня 2019 року [PERSON] проживає з ним. З моменту появи дитини в його родині у 2019 році, відповідачка не цікавиться дитиною, її розвитком, успіхами та проблемами, жодного разу не відвідувала, ніколи їй не телефонує, і жодного разу не питала про дитину, її здоров"я та потреби, жодних контактів із донькою не має і ніяких спроб для цього з її боку не було вчинено. Відповідачка здорова, але не приймає участі участі у житті та вихованні своєї дитини, підготовці до життя, а також не надає матеріальної допомоги в її утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, тому він вважає що відповідачка не виконує без поважних причин покладені на неї бактьківські обов"язки. Таке ставлення матері позбавляє дитину належним чином придбавати життєві навички, негативно впливає на її подальший психічний та духовний розвиток. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . 16 листопада 2023 року, до початку розгляду справи по суті, позивач [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Козирєвої А.В., звернувся до суду із заявою про відмову від позову до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 63). В судовому засіданні позивач та його представник позов в частині позбавлення батьківських прав підтримали в повному обсязі, позивач надав пояснення, що відповідають змісту викладених в позовній заяві. В частині вимог про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, в судовому засіданні позивач просив закрити провадження у вказаній частині у зв`язку із відмовою від позову. Представник позивача також просила не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської міської ради, не прибувши в судове щасідання, в інтересах малолітньої дитини надали висновок щодо розв"язання спору. Відповідачка в судове засідання не з"явилася. Про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого повторно 06 серпня 2019 року (а.с.7). Разом з тим, 02 листопада 2017 року відповідачка зареєструвала народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто запис по батька дитини проведено за вказівкою матері. За інформацією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за № 00023352779 сформованого 10 липня 2019 року вбачається, що Снігурівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 02 листопада 2017 року складено актовий запис про народження № 156 та відомості про дитину зазначено як - [PERSON] . Відомості про батька вказано - [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с. 9). Позивач визнав батьківство над донькою [PERSON] , подавши відповідну заяву 06 серпня 2019 року до Снігурівського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. 06 серпня 2019 року реєстратором відділу ДРАЦС внесено зміни до актового запису № 156 від 02 листопада 2017 року, а саме відомості про дитину " [PERSON] " змінено на " [PERSON] ", відомості про батька " [PERSON] " змінено на " [PERSON] ", дата народження " [INFO] ". А також державну реєстрацію про народження "відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері)" змінено на "відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України". Вказане підтверджується наданим Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00041078374 від 22 серпня 2023 року (а.с. 11-12). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. На теперішній час позивач зареєстрований та проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї виданою Кобзарцівським старостинським округом виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області № 222 від 06 вересня 2023 року (а.с. 13). За місцем проживання позивач характеризується позитивно, не одружений, проживає з батьками. Скарг від мешканців села та сусідів на нього не надходило (а.с. 15). Відповідно до інформації УДМС в Миколаївській області від 12 вересня 2023 року, відповідачка 18 січня 2021 року змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " та значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно довідки Кобзарцівського старостинського округу № 223 від 06 вересня 2023 року, відповідачка не проживає на території округу з вересня 2017 року (а.с. 20). За заявою позивача, дитину зараховано до 1 класу Кобзарцівської початкової школи. Відповідно до характеристики директора школи, вихованням дівчинки займаються батько та бабуся. Дитина забезпечена шкільним приладдям, тато допомогає доньці працювати на уроках онлайн, цікавиться досягненнями, постійно підтримує зв"язок з вчителем (а.с. 14). В ході проведення 29 серпня 2023 року акту обстеження матеріально-побутових умов життя родини позивача встановлено, що з липня 2019 року дитина проживає з батьком, оскільки в матері через неналежне виконання батьківських обов"язків Первомайською селищною радою було прийняте рішення про вилучення малолтніх дітей з сім"ї та розміщення їх в державний установі. Для дитини створено належні умови для виховання, навчання та розвитку, обладнана окрема кімната. В будинку чисто, прибрано, продуктами харчування сім"я забезпечена в достатній кількості, є запас дров та вугілля. Дитина в повній мірі забезпечена сезонним одягом, взуттям, іграшками та іншими необхідними речами. Більшість часу дитина проводить з батьком, також виховувати дівчинку допомогає бабуся. Відносини в родині дружні та довірливі (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2019 року позивач звертався з письмовою заявою до Вітовської державної адміністрації про бажання залишити проживання [PERSON] з ним, до прийняття рішення про встановлення батьківства (а.с. 10). Згідно інформації, наданої центром надання соціальних послуг Снігурівської міської ради Миколаївської області від 01 грудня 2023 року №301/06-03, [PERSON] та її родина під соціальним супроводом не перебували (а.с. 79-80). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вихованням дити займається позивач та його мати. Відповідачку бачили ще до народження дитини. З липня 2019 року дитина проживає разом з батьком та відповідачку з того часу вони жодного разу не бачили та місе її знаходження їм не відоме. У висновку органу опіки та піклування Снігурівської міської ради до розпорядження начальника Снігурівської міської військової адміністрації Баштанського району Миколаївської області від 03 жовтня 2023 року № 451 - р/в, визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.47). Відповідачка на комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті не з"явилась, в телефонному режимі повідомила що хворіє. Надіслала заяву від 22 вересня 2023 року про те, що вона погоджується щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до дитини відповідачки. Вона самоусунулася від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Така поведінка матері є винною по відношенню до дитини. Під час розгляду справи у суді відповідачка зазначені обставини не заперечила, відзиву не надала, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов"язки бажання не виявила, до суду жодного разу не з"явилася. Крім того, відповідачка надіслала заяву від 22 вересня 2023 року органу опіки та піклування про те, що вона погоджується щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають до задоволення. В судовому засіданні позивач підтримав подану заяву про відмову від вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. В разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю, оскільки позивач відмовилася від позову, і відмова прийнята судом. Підстав для неприйняття заяви про відмову від позову у вказаній частині та закриття провадження судом не встановлено. За наведених обставин, провадження в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає закриттю, в зв`язку з відмовою позивача від позову. На вимогу представника позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved