Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, третя особа: [PERSON] , про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, щоу грудні 2020 року вона звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди. Позов обґрунтовувався тим, що 11 вересня 2020 року [PERSON] протиправно ініціював переоформлення на себе належної їй 531/1000 частини житлового будинку [ADDRESS] без виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 2.8 договору іпотеки № 1752 від 08 вересня 2017 року) на підставі рішення суду у справі № 308/4964/19, яке на той час не набрало було законної сили. У свою чергу, державний реєстратор Лазар Д.В. не перевірила належним чином зміст наданих [PERSON] документів вимогам ст.ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку", не виконала положень пунктів 46, 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, і без належних правових підстав 11 вересня 2020 року здійснила державну реєстрацію зміни власника іпотечного майна, маючи достатньо підстав для відмови [PERSON] у відповідній державній реєстрації права власності. У подальшому, після переоформлення спірного майна на [PERSON] , останній з метою ускладнення відновлення порушених прав [PERSON] , передарував таке [PERSON] . Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у справі № 302/1286/20 позов [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди, задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора Лазар Діани Василівни №54061633 від 15 вересня 2020 року щодо державної реєстрації 11 вересня 2020 року права власності на 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] (номер запису про право власності 38180750) за [PERSON] . Витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 гривень з державного реєстратора Лазар Д.В. відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді судового збору в сумі 12771 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року у справі № 302/1286/20 рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у справі № 302/1286/20 залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 302/1286/20 рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про скасування рішення державного реєстратора індексний номер 54061633 від 15 вересня 2020 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про визнання протиправним і скасування рішення та скасування державної реєстрації права власності відмовлено. У решті рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року залишено в силі. Зазначає, що переглядаючи, вказану справу Касаційний цивільний суд визнав доведеними обставини: що на момент реєстрації права власності за [PERSON] (11 вересня 2020 року) рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 308/4964/19 не набрало законної сили і умисного факту невиконання [PERSON] умов договору позики № 1751 від 08 вересня 2017 року не встановлено. Рішення у справі № 308/4964/19 набрало законної сили 18 вересня 2020 року; відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д. В. про відшкодування моральної шкоди, оскільки належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди є саме орган, діями якого завдано шкоди, а не посадова особа цього органу; під час розгляду справи № 302/1286/20 судами попередніх інстанцій було правильно встановлено протиправність дій державного реєстратора [PERSON] щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] та, відповідно, незаконність вибуття з власності [PERSON] спірного нерухомого майна. Вказує на те, що з постанови Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 302/1286/20 відомо, що [PERSON] , звернувши стягнення за договором іпотеки № 1752 від 08 вересня 2017 року на належне [PERSON] майно, діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, на шкоду інтересам [PERSON] , оскільки переоформлення майна відбулося з метою протиправного позбавлення іпотекодавця його майна. Також про недобросовісність [PERSON] свідчить його поведінка після переходу до нього права власності на предмет іпотеки, а саме, що такий практично відразу передарував його третій особі - [PERSON] і мав разом зі своїм батьком [PERSON] намір реалізувати ще одне відчуження вказаного майна [PERSON] . Поряд з цим, державний реєстратор Лазар Д.В., проводячи реєстраційні дії зі зміни власника іпотечного майна з [PERSON] на [PERSON] , явно вийшла за межі своїх повноважень і діяла всупереч вимог закону. Ці обставини встановлені постановою Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі №302/1286/20. Переглядаючи вказану справу в касаційному порядку, Касаційний цивільний суд констатував протиправність дій державного реєстратора [PERSON] щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] та, відповідно, незаконність вибуття з власності [PERSON] спірного нерухомого майна. Так, реєстрація права власності на 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] (номер запису про право власності 38180750) за [PERSON] відбулася з порушенням встановлених статтями 35, 36 Закону України "Про іпотеку" та пункт 61 Порядку № 1127 від 25 грудня 2015 року вимог, а саме без належного підтвердження про надсилання [PERSON] вимоги та здійснення виконавчого напису на виконання пункту 2.8 договору іпотеки від 08 вересня 2017 року. Вказане судове рішення з урахуванням положень ч.1 ст.419 НПК України набрало законної сили 26 липня 2023 року в день його проголошення та має преюдиційне значення в даній справі. Таким чином, обставини, встановлені постановою Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 302/1286/20, яка набрала законної сили, щодо протиправності дій державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. не підлягають доказуванню. Звертає увагу на те, що внаслідок протиправних дій [PERSON] та державного реєстратора [PERSON] її права були грубо порушені. Протиправними діями [PERSON] та [PERSON] їй було заподіяно моральної шкоди, так як її відверто незаконно було позбавлено майна, яке на законних підставах перебувало в її приватній власності, внаслідок чого вона зазнала душевних страждань. Вказані страждання проявилися в невимовному емоційному стресі в момент, коли вона дізналася, що її житловий будинок було переписано в незаконний спосіб на іншу особу - [PERSON] , який супроводжувався почуттям розгубленості й шоку, появі стійкого поганого настрою, відчуття тривоги та занепокоєності, думок про можливе виселення її з сім`єю (зокрема, малолітнім сином) з відібраного від неї житла, у подальших постійних негативних переживаннях, обумовлених усвідомленням того, що її власна хата формально по документах більше їй не належить, думками, що їй доведеться захищати свої права в судовому порядку, постійно їздити в судові засідання, нести пов`язані із цим витрати, зокрема на судовий збір, дорогу, а також адвоката (на якого вона вимушена нести витрати, так як сама вона в юриспруденції не розбирається), розумінням того, скільки часу відбере в неї судовий процес, скільки на це піде місяців, а то й років, враховуючи ймовірність апеляційного і касаційного розгляду справи (з урахуванням завантаженості судів), з моменту порушення прав її повсякденне життя зазнало невідворотних змін, їй довелось витрачати на судовий спір та пов`язані з ним питання значну частину свого часу, який би вона замість цього, не будь її права порушені, могла присвятити сім`ї чи роботі, з моменту звернення її до суду з позовом (21 грудня 2020 року) і до прийняття у справі № 302/1286/20 кінцевого рішення Верховним Судом (26 липня 2023 року) минуло більш, ніж 2 роки і 4 місяці. Вважає, що між протиправними діями [PERSON] та [PERSON] і заподіяною їй моральною шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок. Визначаючи розмір моральної шкоди, враховує вид і характер протиправних дій, внаслідок яких її було позбавлено належного їй майна - свідоме звернення до реєстратора, вчинення реєстраційних дій та подальше відчуження майна шляхом укладення договору дарування, фактичні наслідки вказаних протиправних дій - позбавлення її належного їй майна, інші можливі наслідки вказаних протиправних дій - виселення її разом з сім`єю (в тому числі малолітнім сином) з будинку та позбавлення їх житла; характер і ступінь завданих їй душевних страждань; вартість відібраного майна - 1 793 430 грн., подальшу поведінку відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які по нині не визнають своєї вини у скоєному та починаючи з 11 вересня 2020 року і до сьогодні не вчинили жодних дій щодо відновлення порушених її прав. З урахуванням наведеного, а також виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн. Зазначає, що вказана сума не прив`язується виключно до вартості відібраного майна (майнової шкоди), разом з тим, звертає увагу, що вказана сума становить менше 6 % від цієї вартості і визначена в сукупності з усіма наведеними вище факторами й обставинами справи. Вирішуючи питання щодо солідарної відповідальності кожного з відповідачів, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. При цьому, частиною 2 ст.1190 ЦК України визначено, що за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. У зв`язку з цим, враховує ступінь вини кожного з відповідачів при визначенні обсягу їх відповідальності. Так, [PERSON] ініціював незаконне переоформлення на себе належного їй майна шляхом начебто звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку". Державний реєстратор відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., будучи уповноваженою на виконання функцій держави особою, та володіючи наданими безпосередньо законом повноваженнями з проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, нехтуючи положеннями цього ж закону та Порядку № 1127, безпідставно і відверто незаконно здійснила державну реєстрацію права власності на спірне майно за [PERSON] , тобто фактично саме безпосередньо її дії (рішення), а не тільки звернення [PERSON] , стали причиною позбавлення її належного їй майна. Разом з тим, [PERSON] , розуміючи протиправність набуття ним у власність спірного майна, будучи його недобросовісним набувачем та усвідомлюючи це, не вжив заходів щодо повернення вказаного майна їй, як законному власнику, а навпаки - вчинив дії щодо подальшого відчуження спірного майна на користь третьої особи - [PERSON] , шляхом укладення з останнім договору дарування № 2015 від 04 листопада 2020 року. Характер вчинених кожним з них дій призвів до одних і тих же наслідків - відчуження спірного майна, у першому випадку - з метою позбавлення його [PERSON] , у другому - ще й з метою ускладнення повернення їй його. Вважає, що в даній ситуації ступінь вини [PERSON] та [PERSON] є однаковим і в даному випадку обґрунтованим є стягнення з них суми моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. солідарно рівними частинами - по 50 000 грн. з кожного. Вказана сума на її переконання в повній мірі відповідає засадам розумності і справедливості та посприяє відновленню її порушених прав. Посилається на те, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. з [PERSON] вже була предметом розгляду справи № 302/1286/20. Рішенням Міжгірського районного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 302/1286/20 позовні вимоги [PERSON] у цій частині задоволено повністю. Постановами судів апеляційної та касаційної інстанції це рішення залишено без змін. З огляду на наведене, вважає за доцільне також стягнути вже в рамках даного позову відповідну суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. з відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, посадовою особою якого виступала державний реєстратор Лазар Д.В. при вчиненні протиправних дій відносно неї. При вирішенні вказаної справи просить суд, на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України, врахувати наступні висновки, викладені в рішеннях Міжгірського районного суду від 12 квітня 2020 року, постанові Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року та постанові Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 302/1286/20, які набрали законної сили, мають преюдиційне значення та не потребують доказування: державний реєстратор відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Лазар Д.В., приймаючи рішення № 54061633 від 15 вересня 2020 року щодо державної реєстрації 11 вересня 2020 року права власності на 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] , порушила вимоги ст.ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку" та пункту 61 Порядку № 1127, а саме без належного підтвердження про надсилання [PERSON] вимоги та здійснення виконавчого напису на виконання пункту 2.8 договору іпотеки від 08 вересня 2017 року; належним відповідачем про стягнення моральної шкоди, заподіяної протиправними діями державного реєстратора Ворон Т.І., є відповідний державний орган, від імені якого вона ці дії вчиняла, в даному випадку - це відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області; розмір заявленого [PERSON] морального відшкодування в розмірі 50 000 грн. у справі № 302/1286/20 був належним чином обґрунтований і відповідав засадам розумності та співмірності. Просить стягнути з відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп., судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що заперечує той факт, що рішенням державного реєстратора Лазар Д.В. від 15 вересня 2020 року про реєстрацію прав на нерухоме майно за гр. [PERSON] від 11 вересня 2020 року було заподіяно моральну шкоду позивачу, оскільки дане рішення не скасовано. Не вважає, що відповідальність перед позивачем має бути солідарною і відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області повинен нести таку саму відповідальність, як громадянин [PERSON] . Хоча судові рішення на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог і мають преюдиційне значення у даній справі, однак ступінь вини державного реєстратора [PERSON] і громадянина [PERSON] не може бути однаковою. Дії [PERSON] , як заявника, і державного реєстратора по своїй правовій природі та характеру є різними, не охоплювалися одним наміром, різняться в часі, а тому їх неможна ототожнювати з точки зору деліктності спричинення шкоди. Вважає, що позивач отримав в повному обсязі сатисфакцію у вигляді відшкодування моральної шкоди за рахунок стягнення з [PERSON] суми 50 000 грн. за судовими рішеннями. Таке відшкодування є достатнім, розумним та справедливим. Визначаючи суму позову в 50 000 грн. позивач виходив з того, що в подібній справі за його позовом рішенням Міжгірського районного суду з [PERSON] було стягнуто теж суму 50 000 грн. Вважає, що такий підхід є неправильним, кожен суб`єкт в даних правовідносинах повинен нести особисту, окремо визначену відповідальність, при наявності для цього правових підстав. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що не дивлячись на те, що Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 302/1286/20 в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора № 54061633 від 15 вересня 2020 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS] , суд констатував: 1) судами попередніх інстанцій було правильно встановлено протиправність дій державного реєстратора [PERSON] щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] та, відповідно, незаконність вибуття з власності [PERSON] спірного нерухомого майна; 2) державний реєстратор відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Лазар Д.В., приймаючи рішення № 54061633 від 15.09.2020 року щодо державної реєстрації 11.09.2020 року права власності на 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] , діяла з порушенням вимог ст.ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку" та пункту 61 Порядку № 1127, а саме без належного підтвердження про надсилання [PERSON] вимоги та здійснення виконавчого напису на виконання пункту 2.8 договору іпотеки від 08 вересня 2017 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц зазначила, що не є належним способом захисту права або інтересу пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову про витребування майна з чужого незаконного володіння. Аналогічні висновки зроблено Великою Палатою Верховного суду, зокрема, у постановах від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18, від 14 вересня 2018 року у справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц, від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19, від 20 червня 2023 року у справі №633/408/18. Таким чином, рішення суду про задоволення віндикаційного позову [PERSON] у справі № 302/1286/20 вже само по собі є підставою для внесення до ДРРПНМ державним реєстратором змін щодо власника спірного майна. Натомість, скасування рішення державного реєстратора в такому випадку не вимагається і не потрібне. Тому, відсутність рішення суду про конкретно скасування відповідного рішення державного реєстратора [PERSON] не спростовує доводів суду про його протиправність та не свідчить про усунення негативних наслідків, які настали для позивачки [PERSON] у зв`язку з його прийняттям. Щодо розміру моральної шкоди зазначає, що дійсно, вина [PERSON] та державного реєстратора Лазар Д.В. різниться, оскільки [PERSON] , хоча й мав злий умисел на протиправне заволодіння майном [PERSON] , виступав як звичайна фізична особа, і виключно як заявник. А кінцеве рішення в даній ситуації приймала саме державний реєстратор відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Лазар Д.В., як особа уповноважена на виконання функцій держави, яка повинна відповідати своїй посаді та володіти знаннями, зокрема, законодавства, з метою можливості реалізовувати свої посадові обов`язки, в тому числі вчиняти реєстраційні дії в рамках правового поля. Тому, вина державного реєстратора [PERSON] є навіть чимось більшою, оскільки по суті незаконне відчуження майна позивачки відбулось саме за погодження та внаслідок прийняття нею протиправного рішення. Попри це, сторона позивача, виходячи з позиції розумності та адекватності, заявила до відповідача позов, рівносильний вимогам, які заявлялися [PERSON] , хоча, в даному випадку з огляду на характер протиправних дій державного реєстратора [PERSON] та її поведінку, позовні вимоги можна було б зробити й більшими. Зазначив, що станом на сьогодні [PERSON] не виплатив позивачці ні копійки за свої протиправні дії. А навіть якби позивачка й отримала від нього якусь компенсацію, то це жодним чином не впливає на незаконність дій [PERSON] та не звільняє від відповідальності відповідача за протиправні дії його конкретних працівників. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2023 року справу за позовом [PERSON] до відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, третя особа: [PERSON] , про стягнення моральної шкоди прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у справі № 302/1286/20 відомо, що позов [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди, задоволено частково. Згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року, рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у справі № 302/1286/20 залишено без змін. Із постанови Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 302/1286/20 відомо, що рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про скасування рішення державного реєстратора індексний номер 54061633 від 15 вересня 2020 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про визнання протиправним і скасування рішення та скасування державної реєстрації права власності відмовлено. У решті рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2023 року залишено в силі. Цими ж рішеннями судів встановлені наступні фактичні обставини справи. 08 вересня 2017 року між [PERSON] (обдарованою) та [PERSON] (дарувальником) укладено договір дарування 531/1000 частини житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1748. 08 вересня 2017 року між [PERSON] (обдарованою) та [PERSON] (дарувальником) укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0976 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Колочава, земельна ділянка № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1749. 08 вересня 2017 року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] взяла в борг та зобов`язалася повернути [PERSON] 780 000 грн, що на день передачі коштів відповідало 25 000 євро за комерційним курсом Акціонерного товариства (далі АТ) "Комінвестбанк". Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1751. 08 вересня 2017 року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку [PERSON] 531/1000 частину житлового будинку [ADDRESS] . Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1752. 31 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено додатковий договір позики до договору від 08 вересня 2017 року, відповідно до якого сума позики становить 310 000 грн, що на момент їх передачі становило\~10 000 євро. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 2131. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2018 року у справі № 302/955/17 у задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2018 року залишено без змін постановами Закарпатського апеляційного суду від 07 травня 2019 року і Верховного Суду від 15 квітня 2020 року (провадження № 61-11264св19). Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 308/4964/19 позов\~ [PERSON] до [PERSON] \~про стягнення заборгованості та розірвання договору позики задоволено. Розірвано укладені між [PERSON] та [PERSON] договір позики від 08 вересня 2017 року та додатковий договір позики до нього \~від 31 жовтня 2017 року. Рішення набуло законної сили 18 вересня 2020 року. 11 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав за договором позики від 08 вересня 2017 року та додатковим договором позики до нього від 31 жовтня 2017 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1678. 11 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08 вересня 2017 року № 1752, який виступив в якості забезпечення договору позики\~від 08 вересня 2017 року № 1751, та додаткового договору позики\~від 31 жовтня 2017 року № 2131. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 1679. 30 вересня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області Макару М.Й. видано виконавчий лист у справі № 308/4964 про стягнення з [PERSON] 1 077 600 грн. заборгованості за договором позики, 20 000 грн витрат на правничу допомогу, 9 605 грн судових витрат. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 230346539 від 30 жовтня 2020 року власником 531/1000 частини будинку [ADDRESS] з 11 вересня 2020 року є [PERSON] і реєстрацію права власності за останнім здійснила державний реєстратор Тячівської міської ради Лазар Д.В. (а.с. 71-74). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. від 02 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63466255 з виконання виконавчого листа № 308/4964/19 від 30 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] 1 077 600 грн заборгованості за договором позики, 20 000 грн витрат на правничу допомогу, 9 605 грн судових витрат. 04 листопада 2020 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] подарував останньому спірну 531/1000 частину будинку [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О. А. за № 2015. Відповідно до квитанції № ПН 1874821 від 10 грудня 2020 року [PERSON] сплатила на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. 1 221 828,50 грн, як погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 63466255. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. від 10 грудня 2020 року закінчено виконавче провадження № 63466255 з виконання виконавчого листа № 308/4964/19 від 30 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] 1 077 600 грн заборгованості за договором позики, 20 000 грн. витрат на правничу допомогу, 9 605 грн судових витрат. Також, цими ж рішеннями судів встановлено протиправність дій державного реєстратора Лазар Д.В. щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] та, відповідно, незаконність вибуття з власності [PERSON] спірного нерухомого майна. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч.1 ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Судом беззаперечно встановлено, що дії державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. щодо позбавлення права власності позивача є протиправними та незаконними, нанесли моральних страждань позивачу, що виявились у переживаннях за втрату житла, необхідності докладати значних зусиль для відновлення свого права і пов`язаними з ним емоціями, переживаннями та хвилюваннями, стресовими ситуаціями. На думку суду, розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн. 00 коп. є обґрунтованим і може хоч якимсь чином компенсувати моральні страждання позивача. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved