Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь: - [PERSON] на підставі судового наказу виданого Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 511/1451/19; провадження 2-н/511/108/19 від 21 серпня 2019 року, згідно якого з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] на підставі судового наказу виданого Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 511/2037/23; провадження: 2-н/511/158/23 від 27 липня 2023 року про стягнення з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.08.2019 року по справі № 511/1451/19 з позивача стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 02.08.2019 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Після вказаного, 05 жовтня 2012 року позивач уклав новий шлюб з [PERSON] , та від вказаного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Оскільки сімейні стосунки не склалися та сторони стали проживати окремо, тому Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.07.2023 року по справі № 511/2037/23 з позивача стягнуті аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягненням сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 11.07.2023 року. Також, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2023 року по справі № 511/2038/23 з позивача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 14.07.2023 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . Тобто, станом на день звернення до суду, матеріальне становище позивача погіршилося, оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, друга дружина та непрацездатна за віком його мати - [PERSON] , він сплачує аліменти в більшому розмірі ніж 50%, що свідчить про наявність суттєвих, істотних змін його майнового стану, тому позивач просив зменшити розмір аліментів. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.11.2023 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. ( а.с.42) Протокольною Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року постановлено у зв`язку з укладенням шлюбу вірно вважати відповідача [PERSON] - [PERSON] . Позиції сторін. Представник позивача - адвокат Панчошенко О.В. та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити. Відповідачі правом надання відзиву на позов не скористалась. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просила в задоволені позовних вимог відмовити як необгрунтованими, оскільки батько зобов`язаний утримувати дитину, аліменти дитина отримує у мінімальному розмірі. Відповідач [PERSON] також в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач є працездатною молодою особою, який повинен сплачувати аліменти на користь дитини. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи. Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.08.2019 року по справі № 511/1451/19 з позивача стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 02.08.2019 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с.19-20). Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.07.2023 року по справі № 511/2037/23 з позивача стягнуті аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягненням сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 11.07.2023 року (а.с.27). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2023 року по справі № 511/2038/23 з позивача стягнуті аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 14.07.2023 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] (а.с.28-31). Під час судового розгляду сторонами визнано обставини про те, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2023 року по справі № 511/2038/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дружини до досягненням дитиною 3-х річного віку за домовленістю сторін не звернуто до виконання та аліменти по вказаному рішенню з позивача не стягуються, що у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позивач [PERSON] на даний час продовжує працювати в органах Державної служби надзвичайних ситуацій, що підтверджується відповідними довідками про здійснення відрахувань в розмірі заробітної плати. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] мати позивача - [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком. ( а.с.10). Дані правовідносини регулюються наступним нормами права У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 2,3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд приймає до уваги, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього істотно та суттєво змінився майновий стан, оскільки на його утриманні знаходяться його сини: [PERSON] та [PERSON] , а також мати пенсіонерка, вважає що в порушення вимог законодавства, з позивача стягується великий відсоток від його доходів в рахунок аліментів та вважає, що розмір аліментів які з нього стягуються на дітей набагато перевищують їх потреби. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, не спростовано матеріалами справи позивачем та його представником те, що позивач є працездатним, має регулярний дохід, оскільки регулярно отримує зарплатню, з якої можливе відрахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Доказів зменшення заробітку позивача та погіршення майнового стану суду не надано. Доводи позивача та його представника, що на утриманні позивача, знаходиться його мати, яка є пенсіонеркою, суд відхиляє, оскільки позивач та його представник не надали жодних підтверджуючих документів перебування матері на його утриманні, яка пенсіонеркою з 2017 року. Окрім того, представник позивача посилалася на те, що в порушення вимог законодавства, з позивача стягуються більше 30% від його доходів в рахунок аліментів. Проте, у ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, а в даному випадку відрахування із заробітної плати позивача за судовим рішення та судовим наказом складають лише 58%, які є предметом спору у справі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до двох судових наказів Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.08.2019р. та 27.07.2023р. вбачається, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Судом також під час вирішення вказаного спору враховуються Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач та його представник не вказував. Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цих сум позивач та його представник не надали. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану, утримання другої неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не надав, водночас обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та не можуть слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру; крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, - тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд встановив наступне. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed