Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

24 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обгрунтування позову покликається на те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Батьком дитини є та записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] . В даний час вони припинили спільне проживання. 26 квітня 2017 рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/99/17 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у сумі 1000 грн щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 08.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття. 17 серпня 2017 року постановою виконавця було відкрито провадження про примусове стягнення аліментів ВП [NUMBER], по виконавчому листу Тростянецького районного суду. Заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає. Відповідач сплачував аліменти за рішенням суду в твердій грошовій сумі, оскільки не мав постійного місця роботи, мав мінливий дохід. На даний час відповідач [PERSON] служить у ЗСУ, має стабільний дохід, який значно збільшився порівняно з часом винесення рішення про стягнення аліментів. Крім того, зазначила, що розмір стягуваних аліментів в сумі 1000 грн є значно малим, меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а потреби на утримання дочки значно зросли. У зв`язку з чим просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області у справі № 147/99/17 від 26.04.2017 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і досягнення нею повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правничої допомоги в сумі 2000 грн. Ухвалою судді від 30 листопада 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, 06 грудня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Заперечень проти винесення заочного рішення не висловила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, не з`явився у судове засідання, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. У Постанові Верховного Суду від 01.12.2023 у справі №591/4832/22 (61-10261св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 752/11662/20 (провадження № 61-14813св21), від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) . Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.01.2017 виданого повторно Тростянецьким РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 26 квітня 2017 року заочним рішенням Тростянецькго районного суду Вінницької області у справі №147/99/17 ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі, що складає 1000 (одна тисяча) грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 08.02.2017 і до досягнення дочкою повноліття (а.с.4-5). Рішення суду набрало законної сили 11.05.2017. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 17.08.2017 вбачається, що на виконанні у Літинському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №147/99/17, виданого 11.05.2017 на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017 у справі №147/99/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 1000 грн, щомісячно, починаючи з 08.02.2017 і до повноліття дитини (а.с.8). З довідки ВЧ №4689 від 16.06.2023 №6573 вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 07.02.2023 (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Звертаючись до суду із позовними вимогами, [PERSON] просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на частку, стягнутих з [PERSON] за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017, посилаючись на збільшення затрат на утримання дитини та покращення матеріального становища відповідача. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, суду не надано документів про стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи. Таким чином суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 1000 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Крім того позивач просить стягнути понесені нею витрати за надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат за надання правничої допомоги до суду подано договір про надання правової допомоги від 22.11.2023 (а.с.12), квитанцію №0.0.3324644232.1 від 24.11.2023 про сплату гонорару в розмірі 2000 грн (а.с.14), попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 22.11.2023 (а.с.13), акт виконаних робіт від 22.11.2023 (а.с.15). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved