Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на частину житлового будинку в [ADDRESS] та на частину житлового будинку [ADDRESS] , як частки у спільному сумісному майні подружжя. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому позивач, будучи спадкоємцем майна матері за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вважав, що йому належить половина спадкового майна після смерті матері, але іншим спадкоємцем майна матері за законом є його сестра [PERSON] відповідач по справі. Тому йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва через те, що за життя не були виділені частки кожного із подружжя, а саме померлої [PERSON] та титульного власника житлових будинків і земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку померлого [INFO] [PERSON] , рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору. Разом з тим батько позивача [PERSON] за життя склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку заповів своїй дочці [PERSON] відповідачу по справі; позивачу заповів житловий будинок по [ADDRESS] . Ураховуючи, що вказане майно перебувало у статусі спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , котрі за життя своїх часток не виділили, а тому позивач вважає, що вказане майно перебувало у власності кожного із подружжя по частині; відтак, просить визнати його власником частки спадкового майна після смерті матері, частки у житловому будинку, який йому заповів батько, а також частки у житловому будинку та земельній ділянці, які померлий батько заповів його сестрі, як його право на обов`язкову частку в спадщині. Відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за заповітом. Аналогічно зазначила, що зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька і матері, в чому їй було відмовлено з тих самих підстав, що й первісному позивачу; відтак просить визнати її власником частки у житловому будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування частки за заповітом після смерті батька та частки за законом після смерті матері; частини у житловому будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері; та земельної ділянки вцілому з тих підстав, що така на належала до спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута її батьком в порядку безоплатної приватизації. У судовому засіданні первісний позивач [PERSON] та його представник-адвокат Бобак О.Б. позов підтримали та просили такий задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зверненні до суду; зустрічний позов визнали частково, зокрема не заперечували проти визнання за первісним відповідачем часток у житлових будинках та вважали, що позивач має право і на відповідну частку землі. Відповідач за первісним позовом та її представник-адвокат Стецяк В.М. свій зустрічний позов підтримали, просили такий задовольнити, проти первісного позову в частині визнання права власності на частки в житлових будинках не заперечили; однак просили відмовити у визнанні первісного позивача власником частки у земельній ділянці. Заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] ; згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , котрий на випадок своєї смерті за життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кір Р.А. 20.06.2019р., згідно якого належний йому житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] заповів своїй дочці [PERSON] ; належний йому житловий будинок по [ADDRESS] заповів своєму сину [PERSON] . У судовому засіданні також встановлено, що сторони визнали претендування у праві один одного на частки у вказаних житлових будинках, - як заявлено у позовних вимогах. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення сторонам роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки як установлено судом визнання первісним відповідачем [PERSON] та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлених вимог щодо часток у житлових будинках не суперечить закону та із поданих сторонами даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом звернулися до суду із такими спорами, бо іншого порядку переходу права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі доказів, а тому такий позов в частині визнання за сторонами права власності на частки у житлових будинках після смерті батьків слід задовольнити повністю. При вирішенні спору судом також установлено, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , кадастровий номер 4610900000:16:003:0034 згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №531916, виданого 05.09.2008р. на підставі рішення сесії Самбірської міської ради Львівської області. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавцю [PERSON] належали на праві спільної сумісної власності із померлою дружиною [PERSON] житлові будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS] ; відповідно право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] померлій дружині спадкодавця перейшло пропорційно її частці у житловому будинку, оскільки сторони визнали ті обставини, що житловий будинок належав померлому подружжю на праві спільної сумісної власності. Із посвідченого Заповіту померлого [PERSON] відомо, що вказану земельну ділянку останній заповів своїй дочці [PERSON] відповідачу за первісним позовом, враховуючи, що померла [PERSON] не розпорядилася належною їй часткою в землі, відтак спадкування її частки відбувається за законом між двома спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , як дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження, які містяться в матеріалах справи, інших спадкоємців за законом немає; крім того, позивач за первісним позовом [PERSON] є непрацездатним сином спадкодавця за заповітом [PERSON] , пенсіонер по віку, а тому має право на обов`язкову частку в спадщині згідно ст. 1241 ЦК України, яка охоплена заповітом його батька. Тому, враховуючи раніше наведене, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані ними суду матеріали, характер і сутність правовідносин, що склалися між сторонами суд доходить висновку, що позивачу за первісним позовом належить частка в земельній ділянці, що в сукупності становить його право на обов`язкову частку в спадщині батька та половину частки, що належала матері в спільному сумісному майні подружжя, в порядку спадкування за законом після її смерті; позивача за зустрічним позовом слід визнати власником частини земельної ділянки, яка охоплює її право на половину частки, що належала матері в спільному сумісному майні подружжя і відповідно на частку землі за заповітом після смерті батька з урахуванням виділення обов`язкової частки в його спадщині іншому спадкоємцю.

Outcome: partial