Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

05.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції про стягнення зайво нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором про надання споживчого кредиту та інфляційних і 3% річних за необґрунтоване користування коштами. Ухвалою суду від 06.09.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22.09.2023 року представник Хмельницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» Драгомерецький І.П., який представляє інтереси згідно наказу № 22-н/пт від 18.02.2022 року, надіслав відзив на позовну заяву. 16.11.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників судового розгляду. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача [PERSON] [PERSON] , яка представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1052883 від 30.08.2023 року вказує, що в серпні 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 410000,00 для задоволення споживчих потреб. Одночасно,\~ як\~засіб зебезпечення\~вимог за\~даним кредитним\~договором,\~між відповідачем\~та \~ [PERSON] \~був укладений\~договір поруки,\~за умовами\~ якого\~поручитель був\~зобов`язаний \~відповідати перед\~банком в\~повному обсязі\~за борговими\~зобов`язаннями [PERSON] ,\~що випливають\~з кредитного\~договору.\~Строк дії\~договору,\~ становив\~5\~років,\~тобто до\~ 11\~серпня 2016\~року.\~ Свої\~зобов`язання щодо\~сплати кредиту\~відповідно до\~графіку позивач\~до 2014\~року виконував\~регулярно.В\~подальшому,\~у зв`язку з складним фінансовим становищем в 2014 році [PERSON] прострочив сплату декількох чергових платежів, що в свою чергу було використано відповідачем, як право на дострокове стягнення суми заборгованості. Рішенням даного суду від 2 вересня 2016 року позов про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] , як поручителя, 280412,03 грн. заборгованості. Після винесення рішення судом до відкриття виконавчого провадження [PERSON] добровільно вносив кошти на погашення заборгованості, вказаної в рішенні суду. Так, за період з 02.09.2016 року по 19.01.2018 позивач погасив 159200,00грн. заборгованості, що підтверджується квитанціями. Однак, незважаючи на дострокове стягнення заборгованості та добровільне погашення боргу, банк не припинив нараховувати проценти після винесення рішення судом. Про продовження нарахування відсотків після винесення рішення суду від 2.09.2016 року [PERSON] дізнався лише у вересні 2018 року, отримавши відповідь від приватного виконавця Терлеєва І.М. про те, що згідно з заявою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», ним відкрите виконавче провадження про стягнення з нього 185768,46 грн. В той час, як сума заборгованості за рішенням суду повинна була б становити на 5.09.2018 року: 121212.03 грн. Крім того, з метою виконання рішення суду під загрозою продажу майна позивача [PERSON] з прилюдних торгів позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] , як солідарні, сплатили всю суму заборгованості по виконавчому провадженню, в т. ч. витрати виконавчого провадження та винагороду приватному виконавцю, що підтверджується квитанціями. \~ \~ \~ \~У зв`язку з чим в грудні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду про стягнення переплаченої суми по відсотках кожний в частині здійснених ними виплат, а також стягнення інфляційних та 3% річних за необгрунтоване користування зайво сплаченими відсотками. Рішенням даного суду від 28 червня 2022 року, було визнано підлягаючими до задоволення позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача [PERSON] , в частині вимог поручителя [PERSON] було відмовлено, оскільки банк під час розгляду справи надав виписку з рахунку, згідно з якою вся переплата по відсотках за даним кредитним договором була зарахована банком за рахунок позичальника [PERSON] , а кошти, сплачені поручителем [PERSON] були зараховані на погашення тіла кредиту. Про що [PERSON] стало відомо в лютому 2022 року. Крім того попередньо в грудні 2018 року було винесене рішення Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, згідно з яким визнано незаконними дії відповідача щодо нарахування відсотків за даним кредитним договором за період, починаючи з 02.02. 2015 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 6.03.2019 року рішення суду в цій частині було залишено без змін. Тому висновок суду у справі №676/7630/18 щодо незаконності нарахування відповідачем відсотків по даному кредитному договору після 02.02.2015 року, а також у справі №676/8093/19 про те, що дійсно мала місце переплата по відсотках в сумі 64556-43 грн. , з яких 44202-28 грн. були враховані при стягненні за цим рішенням суду та про стягнення 3668,79грн.; інфляційних та 2663,04 грн. 3% річних є преюдиціальним. Отже, відповідач отримав за кредитним договором коштів по відсотках на суму 64556,43 грн. більше, ніж належна до сплати сума заборгованості. В свою чергу відповідач подав позов про стягнення з [PERSON] інфляційних та 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, стосовно яких судом було визнано підлягаючою до задоволення стягнення суми 45348.13 грн. З врахуванням заліку зустрічних однорідних сум на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто 4985.98 грн. зайво сплачених відсотків, які банк сплатив 7.02.2023 року. Відповідно до доданого розрахунку відповідач повинен повернути [PERSON] 20354.15 грн. переплати по відсотках за кредитним договором, які він помилково вважав сплаченими [PERSON] , та сплатити додатково інфляційні з дати останнього нарахування, що становить згідно з розрахунком 27649, 29грн., 3 % річних за період з 17.12.2020 року , що становить 4468, 54 грн., а всього разом 52474-00 грн. Заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача. Представник Хмельницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» Драгомерецький І.П., в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. В позові просить відмовити. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши м матеріали справи, судом встановлено, що 12.08.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір №72011фо/80-22 за умовами якого (п.п. 1.1, 1.2) позивач отримав в установі відповідача кредит в сумі 410000,00 ( чотириста десять тисяч гривень 00 коп.) для задоволення споживчих потреб позичальника, що в свою чергу свідчить про додаткове регулювання відносин за цим договором Законом України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Одночасно 12.08.2011 року, як засіб зебезпечення вимог за даним кредитним договором, між відповідачем та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель був зобов`язаний відповідати перед банком в повному обсязі за борговими зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Строк дії договору, обумовлений сторонами, становив 5 років до 11 серпня 2016 року. Свої зобов`язання щодо сплати кредиту відповідно до графіку позивач до 2014 року виконував регулярно. В зв`язку з складним фінансовим становищем в 2014 році позивач [PERSON] прострочив сплату декількох чергових платежів, що в свою чергу було використано відповідачем, як право на дострокове стягнення суми заборгованості у відповідності до ст. ст.1048, 1050 Цивільного кодексу України. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 2 вересня 2016 року у цивільній справі №676/1650/15-ц позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №72011/фо/80-22 від 12.08.2011 року задоволено та стягнуто солідарно з позивача [PERSON] та [PERSON] , як поручителя, 280412,03 грн. заборгованості. Після винесення рішення судом до відкриття виконавчого провадження позивач [PERSON] добровільно вносив кошти на погашення заборгованості, вказаної в рішенні суду. Так, за період з 02.09.2016 року по 19.01.2018 позивач погасив 159200,00грн. заборгованості згідно з прикладеними копіями квитанцій та розрахунком. А саме: № квитанціїДата платежуСума, грн. 1048412.09.20162500.00 548724.10.20162500.00 424321.11.20162500.00 TR.204245.7488.1047427.12.20162500.00 TR.204245.5378.1047417.01.201710000.00 TR.204245.9486.1048402.02.201715000.00 TR.204245.14197.1048410.03.20179000.00 TR.204245.8138.1047426.04.20178000.00 TR.204245. 15102.424322.05.20177000.00 TR.204245.12484.424316.06.201726000.00 TR.204245.8408.1151409.08.201712000.00 TR.204245.7302.424330.06.201730000.00 TR.204245.10347.1105928.09.20178000.00 TR.204245.5660.1105926.10.20176200.00 TR.204245.8327.1105929.11.20179000.00 TR.204245.20753.1173719.01.20189000.00 Разом: 159200.00 Однак, незважаючи на дострокове стягнення заборгованості та добровільне погашення боргу, банк не припинив нараховувати проценти після винесення рішення судом, що підтверджується випискою з особового рахунку. Даний факт свідчить про нерівне положення сторін договору, своєрідне свавілля банку, як сторони, що надавала послуги по отриманні споживчого кредиту, що в свою чергу вказує на порушення прав позивача, що є споживачем такої послуги. Про продовження нарахування відсотків після винесення рішення суду від 2.09.2016 року позивач [PERSON] дізнався станом на 5.09.2018 року, отримавши відповідь від приватного виконавця Терлеєва І.М. про те, що згідно з заявою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», ним відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 185768,46 грн. В той час, як сума заборгованості за рішенням суду повинна була б становити на 5.09.2018 року:121212,03 грн В подальшому під загрозою продажу майна позивача [PERSON] з прилюдних торгів з метою виконання рішення суду від 2.09.2016 року саме в сумі, вказаній банком в заяві приватному виконавцю 185768, 46 грн. позивач [PERSON] та поручитель [PERSON] , як солідарні боржники, сплатили всю суму заборгованості по виконавчому провадженню, в т. ч. витрати виконавчого провадження та винагороду приватному виконавцю. Факт сплати цієї заборгованості [PERSON] підтверджується квитанціями: -№37450696 від 11.12.2018 року на суму 85500,00 грн.; -№37173598 від 29.11.2018 року на суму 14500,00 грн.; -№37190737 від 30.11.2018 року на суму 12000,00 грн. -№37483561 від 12.12.2018 року на суму 53414,31 грн. Разом: 165414.31 грн. Факт сплати частини даної заборгованості [PERSON] , як солідарним боржником підтверджується квитанціями: -№37173816 від 29.11.2018 на суму 14500,00 грн. -№37450489 від 11.12.2018 року на суму 14500,00 грн. -№37483445 від 12.12.2018 року на суму 14500,00 грн. Разом: 43500,00 грн. Таким чином, на погашення\~заборгованості за\~кредитним договором позивачем [PERSON] було сплачено на користь відповідача після винесення рішення у справі до і після відкриття виконавчого провадження 159200,00 +165414,31 =324614,31 грн. та [PERSON] через приватного виконавця Терлеєва І.М. 43500,00 грн., всього разом 368114,31 грн. при сумі до стягнення 280412,03, винагорода приватного виконавця -18576-85грн. , 4500.00 грн. витрати на оцінку майна, 69-00 витрати АСВП, що на 64556,43 грн. більше стягнутої судом заборгованості. На цій підставі в грудні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду про стягнення переплаченої суми по відсотках кожний в частині здійснених ними виплат, а саме за рахунок позивача [PERSON] в сумі 44202,28 грн., за рахунок позивачки [PERSON] 20354,15 грн., а також стягнення інфляційних та 3% річних за необгрунтоване користування зайво сплаченими відсотками, що згідно з розрахунком станом на 16.12.2020 року, що: - за вимогою [PERSON] становило 3668,79 грн. інфляційних за період з 1.01.2019 року по 1.12.2020 року, 2663,04 грн. 3% річних за період з 12.12.2018 року по 16.12.20 року; - за вимогою [PERSON] становило 1689,39грн. інфляційних за період з 1.01.2019 року по 01.12.2020 року, 1226,27 грн. 3% річних за період з 12.12.2018 року по 16.12.2020 року. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28 червня 2022 року у справі за №676/8093/19, яке набрало законної сили, було визнано підлягаючими до задоволення позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача [PERSON] , в частині вимог поручителя [PERSON] було відмовлено, оскільки банк під час розгляду справи надав виписку з рахунку, згідно з якою вся переплата по відсотках за даним кредитним договором була зарахована банком за рахунок позичальника [PERSON] , а кошти, сплачені поручителем [PERSON] були зараховані на погашення тіла кредиту. Причому дана інформація була доведена до відому [PERSON] вже під час розгляду справи в суді на стадії судових дебатів з посиланням на виписки з особового рахунку позичальника станом на 11 лютого 2022 року, копія додається. Крім того попередньо 17.12.2018 року у цивільній справі №676/7630/18 було винесене рішення Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, згідно з яким визнано незаконними дії відповідача щодо нарахування відсотків за даним кредитним договором за період, починаючи з 02.02. 2015 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 6.03.2019 року рішення суду в цій частині було залишено без змін. У відповідності до ст. 82 п. 4 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено дані обставини. А тому висновок суду у справі №676/7630/18 щодо незаконності нарахування відповідачем відсотків по даному кредитному договору після 02.02.2015 року, а також у справі №676/8093/19 про те, що дійсно мала місце переплата по відсотках в сумі 64556,43 грн., з яких 44202,28 грн. були враховані при стягненні за цим рішенням суду та про стягнення 3668,79 грн. інфляційних та 2663,04 грн. 3% річних є преюдиціальним. А тому дані обставини не потребують додаткового доказування, що відповідач отримав за кредитним договором коштів по відсотках на суму 64556,43 грн. більше, ніж належна до сплати сума заборгованості. В свою чергу відповідач подав позов про стягнення з [PERSON] інфляційних та 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, стосовно яких судом було визнано підлягаючою до задоволення стягнення суми 45348,13 грн. З врахуванням заліку зустрічних однорідних сум на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто 4985,98 грн. зайво сплачених відсотків, які банк сплатив 7.02.2023 року. Проте, розрахунок по належних до сплати позивачу коштів 64556,43 грн. з врахуванням інфляційних та 3% річних ними було зроблено станом на 16.12.2020 року, що не відповідає реальній сумі з врахуванням знецінення грошових коштів на дату погашення заборгованості 7.02.2023 року по переплачених відсотках згідно з ст. 625 ЦК України. Відповідно до доданого розрахунку відповідач повинен повернути [PERSON] 20354,45 грн. переплати по відсотках за кредитним договором, які він помилково вважав сплаченими [PERSON] та сплатити додатково інфляційні з дати останнього нарахування, що становить згідно з розрахунком 27649, 29грн., 3 % річних за період з 17.12.2020 року , що становить 4468, 54 грн., а всього разом 52474,00 грн. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, що визначені ст. 11 ЦК України, в т. ч. внаслідок порушення умов договору та рішення суду, що набрало законної сили. Одночасно у відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються у повному обсязі внаслідок їх виконання належним чином, тобто у визначеному розмірі. Відповідно до ст. 264 ч.ч. 2,3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку маєп озивач. Крім того перебіг позовної давності починається з того часу, коли особа дізналась про порушення свого права. Одночасно згідно з Законом «Про захист прав споживачів» «Про споживче кредитування», чинним на момент виникнення спірних правовідносин споживач має право на отримання інформації щодо надаваної йому послуги ( ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Про те, що всі зайво нараховані відсотки були сплачені за рахунок коштів, сплачених безпосередньо позичальником [PERSON] , відповідач довів до його відома під час судових дебатів у справі №676/8093/19. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду, та Верховного Суду України. За умовами ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом чи договором, який би був ефективним відповідно до вимоги, визначеної позовною заявою, та не суперечив закону. Згідно з ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі, які звертаються до суду з вимогами, які направлені на відновлення їхніх порушених прав, звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ст. 28 п. 5 Цивільного процесуального кодексу України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання споживача або за місцем виконання договору. Виходячи із викладеного суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково і стягненню підлягають: інфляційні втрати за період з 01.12.2020 року по 1.08.2023 року в розмірі-18388,15; 3% річних за період з 17.12.2020 року по 20.08.2023 року в розмірі-2837,42 грн. та витрати на професійну правничу допомогу-4000 грн.,а всього-25225,57 грн. В частині стягнення зайво нарахованих та сплачених відсотків на користь позивача в розмірі-20354,15 грн. слід відмовити,оскільки ці кошти були сплачені [PERSON] ,а не позивачем, і вони фактично були спрямовані в рахунок погашення заборгованості за кредитом,а не в рахунок зайво нарахованих та сплачених відсотків.

Outcome: partial