Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської областізвернувся до суду в інтересах держави в особі Управління Державного агенства меліоратації та рибного господарства у Житомирській області, Коростенської міської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби, зазначивши, що постановою Кростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2023 року, у справі №279/3298/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.85 ч.4 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн. Згідно з постановою суду, [PERSON] 08.04.2023 р. о 02:10 год. на річці Уж в районі с.Немирівка Коростенського раону Житомирської області, забороненим знаряддям лову "павуком", виготовленим із сіткоснастевого матеріалу, використяння якого заборонено в даний час і в даному місці, зловив рибу: 20 екз. карасів, загальною вагою 1,8 кілограм, зитки завдані державі становлять 31620 гривні, чим порушив ст.63 Закону України "Про тваринний світ", п.IV абз.1.9 Правил любительського та спортивного рибальства. Прокурор, посилаючись на те, що між неправомірними діями відповідача та заподіяною рибним запасам держави шкодою є прямий причинно-наслідковий зв`язок, завдана шкода добровільно відповідачем не відшкодована, просить стягнути з останньої на користь Коростенської міської ради 31620,00 грн. спричиненої шкоди та на користь Житомирської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. Позивач посилається на те, що невжиття Коростенською міською радою та Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області, які є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної рибному господарству, та недоотримання коштів місцевим бюджетом, є відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ч.3 ст.56 ЦПК України підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Враховуючи, що органом, уповноваженим державною здійснювати функції у спірних правовідносинах не вжито заходів до стягнення шкоди, що свідчить про його бездіяльність, тому позов пред`явив прокурор. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив позовну заяву поврнути без розгляду, так як прокурор не мав повноважень на звернення до суду з даною позовною заявою, відсутність коштів у Управління Державного агенства меліоратації та рибного господарства у Житомирській областідля оплати судового збору не наділяє можливістю передавати повноваження Коростенській окружній прокуратурі. Крім того, у Коростенської міської ради були відсутні матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому прокурор мав їх направити до органу місцевого самоврядування. Відповідь на відзив не подана. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Положеннями ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Коростенська міська рада Житомирської області області та управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області, прокурор посилався на те, що діями відповідача [PERSON] була спричинена шкода навколишньому середовищу, яка полягала в незаконному вилові водних біоресурсів (риби) у розмірі 31620,00 гривні. Вказана шкода у добровільному порядку не відшкодована, позивачем не вжито заходів для стягнення шкоди. Позивачі - Коростенська міська рада Житомирської області та управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області заходів судового захисту щодо стягнення з відповідача заподіяної нею шкоди не вжили. Також позивачі своїми листами не заперечили щодо представництва інтересів держави в суді Коростенською окружною прокуратурою у зв`язку з відсутністю в них заплановані грошових коштів на судові витрати та відсутності необхідних матеріалів для звернення до суду. Приписи ст.131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Оскільки Коростенська міська рада Житомирськоїї області є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, суб`єктом комунальної власності, до відання якого згідно з ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також входить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів (правопорушення було вчинене на території цієї ради), самостійно не реалізувала своє процесуальне право на подання позову, то у відповідності до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 травня 2020 року по справі №912/2385/18 за схожих обставин. Таким чином наявні підстави для представництва інтересів держави у суді прокурором. Судом встановлено, що постановою Кростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2023 року, у справі №279/3298/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.85 ч.4 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн. У зазначеній постанові встановлено, що [PERSON] 08.04.2023 р. о 02:10 год. на річці Уж в районі с.Немирівка Коростенського раону Житомирської області, забороненим знаряддям лову "павуком", виготовленим із сіткоснастевого матеріалу, використяння якого заборонено в даний час і в даному місці, зловив рибу: 20 екз. карасів, загальною вагою 1,8 кілограм, зитки завдані державі становлять 31620 гривні, чим порушив ст.63 Закону України "Про тваринний світ", п.IV абз.1.9 Правил любительського та спортивного рибальства. Відповідно до копій розрахунку збитків від 08.04.2023 року розмір збитків, заподіяних [PERSON] , за вилов риби виду «карась» становить 31620,00 грн. (а.с.21). Розмір шкоди, заподіяної відповідачем визначено позивачем відповідно до Постанови КМУ №1039 від 06.10.2021 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». 08.08.2023 Управлінням Управлінням Державного агенства меліоратації та рибного господарства у Житомирській області за №2-16-17/919-23 на ім`я відповідача направлялася пропозиція щодо досудового врегулювання спору шляхом сплати майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 31620,00 грн. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, 5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону, в зв`язку з чим підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст.40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Коли шкоду заподіяно неповнолітнім, який досяг шістнадцяти років і має самостійний заробіток, а сума шкоди не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суддя має право покласти на неповнолітнього відшкодування заподіяної шкоди або зобов`язати своєю працею усунути її. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Частинами 1, 2 ст.324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень абз.15 ч.1 ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальствота охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно з п.6 абз.1 ч.1 ст.59 Закону України «Про тваринний світ» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду(контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання у встановленому законом порядку мають право пред`являти позови про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення об`єктів тваринного світу. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, встановлена постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 279/3298/23 від 12.06.2023 року. Статтею 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. За приписами ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, зокрема за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Відповідно до ст.13 Конституції України та ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, ст.142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Таким чином, природні ресурси, які незаконно добуті [PERSON] з р.Уж в с.Немирівка Коростенського району Житомирської області, є майном Коростенської міської ради Житомирської області, на користь якої підлягає відшкодуванню майнова шкода, завдана відповідачем внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, відповідач в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, розмір нарахованих збитків не оспорив та не спростував, а відтак позов підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved