Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСЕР55» (далі - відповідач, ТОВ «АНСЕР55»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 825 120,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.02.2022 року між позивачкою та ТОВ «АНСЕР55» було укладено договір, згідно умов якого [PERSON] зобов`язалась продати відповідачу обладнання для виробництва пива. На підставі пункту 3.1 цього договору, 03.02.2022 року позивачці було передано в якості попередньої оплати суму в розмірі 91 680 грн., що становить 10% від суми договору. У цей же день позивачка відвантажила відповідачу повний комплект обладнання, про було складено акт приймання-передачі. Остаточний розрахунок відповідач повинен був здійснити через місяць після підписання акті приймання-передачі, однак остаточну оплату ТОВ «АНСЕР55» здійснено не було. 06.09.2022 року [PERSON] зверталась до відповідача із претензією про сплату заборгованості, яка залишена без задоволення. У свою чергу, відповідач надав відповідь від 20.12.2022 року, згідно якої визнав борг перед позивачкою, але зазначив про те, що сплатити його немає можливості. Посилаючись на те, що відповідач після постачання йому товару свій обов`язок щодо сплати за поставлений товар не виконав, чим порушив умови договору, позивачка просить стягнути з відповідача наявну заборгованість в розмірі 825 120 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «АНСЕР55» про стягнення грошових коштів та призначено підготовче засідання у справі на 18.07.2023 року. 13.04.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він визнав позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.09.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2023 року відкладено судове засідання на 18.01.2024 року. В підготовче засідання учасники справи не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; в судовому засіданні 19.09.2023 року позивачка позов підтримала, просила задовольнити, з наведених у ньому підстав; представник відповідача щодо задоволення позову не заперечував, визнав наявну заборгованість перед позивачкою. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «АНСЕР55» було укладено договір купівлі-продажу обладнання для виробництва пива. Пунктом 1.1. договору передбачено, що продавець зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продати комплект обладнання для виробництва пива (надалі обладнання), бувшого у використанні, а замовник прийняти та оплатити обладнання згідно умов даного Договору. Загальна вартість обладнання становить 916 800,00 грн. (пункт 1.4 Договору). Замовник зобов`язується перевірити робочий стан обладнання, його комплектацію та технічні параметри у відповідності із Додатком № 1 та згідно умов даного Договору, та підписати акт прийому-передачі товару (пункт 1.6 Договору). Відповідно до пункту 2.1 Договору, відвантаження обладнання здійснюється після здійснення Замовником попередньої оплати в розмірі 10%. Другий платіж у розмірі 90% від встановленого в Додатку № 1 даного договору за принципом зазначеним у пункті 1.4 даного договору, повинен бути здійснений через місяць після підписання акту прийому-передачі. Зазначений договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє в частині взятих сторонами на себе обов`язків, до повного виконання. З матеріалів справи вбачається, що на підставі пункту 3.1. договору купівлі-продажу 03.02.2022 року ТОВ «АНСЕР55» передало [PERSON] в якості попередньої оплати суму в розмірі 91 680,00 грн., що становить 10% від суми договору. Згідно акту прийому-передачі від 03.02.2022 року [PERSON] відвантажила відповідачу повний комплект обладнання на суму 916 800,00 грн. Остаточний розрахунок в сумі 825 120,00 грн. відповідач повинен був здійснити через місяць після підписання акту приймання-передачі, але з певних причин кошти не сплатив. Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідна продукція за договором була поставлена позивачкою відповідно до акту приймання передачі товару від 03.02.2022 року на суму 916 800,00 грн. Спір у справі виник з зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленої позивачкою продукції. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначала, що відповідачем було сплачено вартість поставленої продукції в розмірі 91 680,00 грн, решта заборгованості в розмірі 825 120,00 грн. сплачена не була. Після звернення позивачки до суду з даним позовом та відкриття провадження в цій справі відповідачем у відзиві заявлено клопотання про визнання ним боргу. Як передбачено положеннями частин 1, 4 статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що визнання позову уповноваженим представником відповідача - директором Денисюк В.В., відповідає вимогам статті 206 ЦПК України і такі дії останнього не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За результати розгляду спору судом встановлені обставини невиконання відповідачем умов договору, що свідчить про порушення відповідачем прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 825 120,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 8251,00 грн., що підтверджується квитанцією № 65088303 від 16.03.2023 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8251,00 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved