Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку розташованого за адресою [ADDRESS] та визнання права власності на будинок. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 24.02.2020 року домовився із [PERSON] та [PERSON] про купівлю в них будинку [ADDRESS] , уклавши попередній договір.\~За умовами\~домовленості позивач сплатив продавцям обумовлену суму грошей в розмірі 3000 тисячі доларів США: по 1500 доларів США кожному із власників, а продавці, в свою чергу, написали про це розписки та передали належний їм будинок позивачу, ключі від нього, забрали свої речі, при цьому зобов`язалися підготувати документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу до 24.02.2023. Однак, через невідомі причини відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору, не відповідають на телефонні дзвінки, ухиляються від зустрічей. З урахуванням викладених обставин за захистом своїх прав та законних інтересів позивач вимушений звернутись до суду. Позивач вважає, що сторони домовилися про ціну та інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку, однак ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору порушує права позивача щодо вільного володіння та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомили і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. \~ \~ \~ \~Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] \~домовився із\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про купівлю\~в них\~будинку [ADDRESS] . На досягнення домовленості [PERSON] отримав від [PERSON] 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США в рахунок продажу частини будинку, про що написав розписку 20 лютого 2020 року. Підтвердив, що сума отримана ним в повному обсязі в момент складання та підписання цього договору, та відповідає вартості належного йому майна. При цьому зобов`язався нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 24 лютого 2023 року. [PERSON] отримала від [PERSON] 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США в рахунок продажу частини будинку, про що написала розписку 20 лютого 2020 року. Підтвердила, що сума отримана нею в повному обсязі в момент складання та підписання цього договору, та відповідає вартості належного їй майна. При цьому зобов`язалася нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 24 лютого 2023 року. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реє сру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №358071302 від 12.12.2024 підтверджено, що право спільної часткової власності на частину спірного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.06.2019 приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., зареєстроване в реєстрі за № 307. Право спільної часткової власності на іншу частину спірного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20.06.2019 приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., зареєстроване в реєстрі за №306. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, а саме позивач здійснював всі дії для рошуку власників будинку шляхом надсилання листів про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але відповіді не отримав, відмова продавця в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору здійснити дії для такого посвідчення та повне ігнорування вимог позивача виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцями та покупцем укладено договір купівлі-продажу будинку, який на день його продажу відповідав технічному паспорту, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавці отримали грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачами та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавців, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved