Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463. Заяву обґрунтувала тим, що заявнику [PERSON] , [INFO] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463 на ім`я [PERSON] , зареєстрований 21 лютого 2001 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 211, виданий на підставі рішення 20\~сесії 23\~скликання Лютенсько-Будищанської\~сільської ради\~ народних\~депутатів 19\~грудня 2000\~року. В державному акті допущена помилка, зокрема зазначено, що державний акт видано на ім`я [PERSON] , замість вірного [PERSON] . У зв`язку з вказаними розбіжностями у прізвищі заявника [PERSON] внести зміни до вищезазначеного державного акту неможливо, оскільки в повідомленні ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначено, що починаючи з 01.01.2013 року державні акти на землю не видаються, а для подальшого розпорядження земельною ділянкою заявнику необхідно встановити, що державний акт дійсно належить [PERSON] , в зв"язку з чим остання звернулася із заявою до суду. Ухвалою суду від 11.12.2023 року відкрито провадження по справі. Заявник та заінтересовані особи до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від представника заявника та заінтересованих осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Представники заінтересованих осіб вимоги заявника підтримують та просять їх задовольнити. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм\~правовідносин, суд\~вважає за\~необхідним\~заяву\~задовольнити з наступних підстав. Згідно\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області (а.с.12-13). [PERSON] та [PERSON] , 14.02.1971 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] в с. Лютенські Будища Зіньківського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.17). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463 [PERSON] ,\~ [INFO] \~належить земельна\~ділянк,а\~площею 3,00\~га,\~яка розташована\~на території\~Лютенсько-Будищанської\~сільської ради\~Зіньківського району\~Полтавської області,\~передана для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~виданого на\~підставі \~рішення 20\~сесії 23\~скликання Лютенсько-Будищанської\~сільської ради\~ народних\~депутатів 19\~грудня 2000\~року та\~ зареєстрований\~в книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№ 211\~(\~а.с.18). З копії трудової книжки [PERSON] та архівної довідки від 18.04.2023 року № 595 вбачається , що [PERSON] 1951 року народження працювала в колгоспі імені Кірова Зіньківського району Полтавської області з 1971 року по 1991 рік ( а.с.19,20-21). З архівної довідки від 18.04.2023 року № 596 вбачається ,що колгосп імені Кірова Зіньківського району Полтавської області був реорганізований в КСП імені Кірова Зіньківського району Полтавської області ( протокол №4 загальних зборів від 20.11.1992 року), КСП імені Кірова Зіньківського району Полтавської області реорганізовано в сільськогосподарський багатофункціональний кооператив Степ Зіньківського району Полтавської області ( розпорядження №89 від 03.03.2000 року Зіньківської райдержадміністрації) (а.с.22). З архівної довідки від 18.04.2023 року № 597 вбачається, що згідно рішення третьої сесії восьмого скликання від 24 грудня 2020 року Зіньківської міської ради створено комунальну установу трудовий архів виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області, для зберігання документів з особового складу ліквідованих підприємств та установ. На даний час документи з особового складу колгоспу імені Кірова Зіньківського району Полтавської області передані на зберігання до трудового архіву в фонд №25 ( а.с.23). Відповідно до копії рішення Лютенсько-Будищанської сільської ради 20 сесії 23 скликання про виділення в натурі ( на місцевості) земельної ділянки (паю) від 19.12.2000 року виділено в натурі ( на місцевості) земельну частку пай [PERSON] , площею 2.99 га., яка передана в приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.24). Відповідно до повідомлення відділу №8 управління у Полтавській області Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.12.2021 року вбачається,що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463 виданий на ім`я [PERSON] , зареєстрований 21 лютого 2001 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 211. Державні акти на землю виготовлялись та видавались відповідно до інструкції Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою та інструкції Про порядок складання ,видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі,які в 2013 році втратили чинність. Починаючи з 01.01.2013 року державні акти на землю не видаються. Внести зміни у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463 виправивши прізвище власника з [PERSON] на [PERSON] неможливо та рекомендовано звернутися з заявою до суду (а.с.25), заява подана [PERSON] яка діє відповідно до довіреності яка складена [PERSON] та посвідчена у правовому полі ( а.с. 9) Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно зп.4.1.-4.6.Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджених Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, виправлення орфографічних та технічних помилок не дозволяється. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим. Зіпсований комплект бланків протягом 5 робочих днів за актом приймання- передавання та з відповідним супровідним листом (із зазначенням суті допущених орфографічних або технічних помилок) із дотриманням норм законодавства у сфері бухгалтерського обліку та обігу документів суворого обліку повертається до відповідного територіального органу Держкомзему. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. У заяві (клопотанні) відображається суть виявлених помилок. До заяви (клопотання) додаються: копія такого державного акта, копія акта приймання-передавання межових знаків на зберігання; копія акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; копія документа, на підставі якого набуто право на землю. Новий державний акт видається протягом 15 робочих днів з дати надходження вищезазначених документів до територіального органу Держкомзему за рахунок органу, який здійснив реєстрацію такого державного акта. При видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим. Згідно ст.126ЗК України у чинній редакції до 2013р.,право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Таким чином, до 2013 року право власності на землю підтверджувалось державним актом про право власності на земельну ділянку, який можна було отримати в місцевому органі Держкомзему. З 01 січня 2013 року набули чинності ЗУ\~Про Державний земельний кадастр, ЗУ\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051\~Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру, згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися. Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 ЗУ\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, територіальні органи Держземагентства України здійснюють свої повноваження у сфері регулювання земельних питань лише у межах повноважень та у спосіб, що встановлені відповідними нормами чинного законодавства. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З набранням чинності 01.01.2013 р. постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р. №1051, постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 втратила чинність. Починаючи з 01.01.2013 року вищевказані Порядки, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Зокрема, з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. Відповідно до положень пункту 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Державний земельний кадастр», видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01січня 2013року. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки не виготовляються, не видаються та не реєструються. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже, проаналізувавши всю сукупність письмових доказів по справі, враховуючи також і не заперечення заінтересованої особи щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, з огляду на наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що заявник довела суду, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 015463 зареєстрований 21 лютого 2001 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 211, виданий на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Лютенсько-Будищанської сільської ради народних депутатів 19 грудня 2000 року належить [PERSON] і цей факт повинен бути встановлений судом. \~ \~ \~ \~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved