Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

08 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2023 року, про що зроблено актовий запис № 224 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2023 року Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. За час шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Причиною цього є різні цінності, погляди на сім`ю та майбутнє. Шлюбні відносини вже припинені з вересня 2023 року. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що подальше спільне життя разом як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач відмовляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів ДРАЦСу. Майнові спори між ними відсутні. Просить шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 червня 2023 року Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 224, розірвати, відновити позивачу дошлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача на її користь судові витрати: судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 10:00 17 січня 2024 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Однак, 17.01.2024 року представник позивача через систему "Електронний суд" подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. До початку розгляду справи по суті через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про визнання позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, однак, зазначив, що не погоджується зі стягненням з нього витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з їх необгрунтованістю, а також тим, що розмір цих витрат є завищеним. Зазначає, що це не перше його розлучення з [PERSON] , перед цим вони вже раз розлучалися і він сплачував усі витрати, тому вважає, що на цей раз ці витрати, пов`язані з розлученням, має сплатити сама позивачка. Просить відмовити у стягненні з нього в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2023 року [PERSON] та [PERSON] 23.06.2023 року уклали шлюб, який зареєстрований Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 224. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач заявила про відновлення свого дошлюбного прізвища " [PERSON] ", суд приходить до висновку про відновлення [PERSON] дошлюбного прізвища. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч. ч. 2, 3 до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. ч. 3, 4\~ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Так, на підтвердження витрат про надання правової допомоги, представником позивача надані: договір № б/н про надання правничої допомоги [PERSON] від 08.12.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АС № 1016350, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВЛ № 628 від 22.07.2016 року, квитанція до прибуткового касового ордера серія 1 № 01-12 від 08.12.2023 року на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 08.12.2023 року із сумою за послугу в розмірі 3000 грн., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат з описом робіт: консультація, підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу, представництво в суді на загальну суму - 3000 грн (а.с. 8-12). Оцінюючи надані докази,\~враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи (справа є малозначною, спрощений порядок розгляду), обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт (консультація та написання позовної заяви на 2-х стор., що не потребувало додаткового вивчення судової практики чи складних фнансових розрахунків), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи при цьому клопотання позивача про відмову у стягненні цих витрат, в зв`язку з їх необгрунтованістю та завищеним розміром, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку з задоволенням позову та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, СК України,

Outcome: approved