Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У вересні 2023р. представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 68 810, 00 грн. як відшкодування витрат , заподіяних позивачеві та стягнути суму судового збору у розмірі 2 684,00 грн. В обгрунтуванн позовних вимог посилався на те, що 04.12.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 3167/19-Т/К/06,згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов?язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Tiguan»,д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02.11.2020 року в м. Київ, на вул. Щусева,буд. 18/14, сталася ДТП за участю ТЗ «Scoda», д/н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Т3 «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм Т3 «Scoda»,д/н [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується довідкою патрульної поліції. У зв?язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 43 962,21 грн. (22 819,19 грн. було зараховано за програмою прямого врегулювання, 21 143,02 грн. було відшкодовано ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».) Проте,згідно Звіту № 568-20202 від 16.11.2020 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan» складає 223 177,63 грн. Таким чином, невідшкодованою частиною збитку на даний момент , залишається сума 21 143,02 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.09.2023р. прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якій вказав, що позивач не зазначив у позовній заяві конкретні докази, що підтверджуєть факт виплати ним страхового відшкоудвання у сумі 43 962, 21 грн. У додатках до позовної заяви такі докази відсутні. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не надано суду акти виконанних робіт, які б підтвердили факт проведення ремонту транспортного засобу потерпілого, ні на суму 21 143,02 грн, ні на суму 43 962,21 грн., ні на суму 41 017,58 грн, ні на суму 43 351,90 грн., ні на будь-яку іншу суму. Згідно наданих документів позивача очевидно, що ним приймалося рішення про виплату суми 21 143,02 грн. на рахунок СТО (ТОВ «Автоцентр Київ»). У подальшому така сума була виплачена і вона призначалася для ремонту транспортного засобу потерпілого [PERSON] . На момент ДТП у відповідача була застрахована його цивільно-правова відповідальність, однак позивач, всупереч чинному законодавству та усталеній судовій практиці ВС, пред`явив позов до страхувальника- відповідача, а не до страховика (АТ «СК «Інго»). Позивач не обгрунтовує позовні вимоги тим, що в нього виникло право пред`явити зворотні вимоги (регрес) до відповідача. Не надано жодного доказу на підтвердження факту звернення до АТ «СК «Інго» із заявою про виплату страхового відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позову та відшкодувати витрати за надання правової допомоги. Представником ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надано відповідь на відзив в якому вказав, що ціною позову вважати суму у розмірі 21 132,02 грн. Вартість відновлювального ремонту була сплачена відповідно до рахунків № 000228619 від 13.11.2020р. та рахунку № 000230747 від 11.12.2020р., наданого ТОВ «Автоцентр Київ». Загальна вартість відновлювального ремонту склала 43 962,21 грн. Зазначає, що суму страхового відшкодування було перераховано на рахунок СТО ТОВ «Автоцентр Київ». Позивач надає акти виконаних робіт № ТО 200024398 від 09.12.2020р. та ТО 200027570 від 18.12.2020р. Вважає, що позивачем доведено позовні вимоги в повній мірі належними доказами. Предстаником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що є беззаперечні докази, що на момент ДТП відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СК «Інго» згідно полісу № 201567962 від 24.10.2020р. Однак позивач навіть не звернувся із заявою до страхової про виплату страхового відшкодування. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 04.12.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 3167/19-Т/К/06/а.с.5-17/. Згідно вказаного договору ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов?язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Tiguan»,д/н [NUMBER] ,його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Судом встановлено, що 02.11.2020 року р 09.40 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Scoda», д/н. [NUMBER] в м. Києві перехрестя вул. Щусєва та вул. Грекова при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2020р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП./а.с.25/. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Volkswagen» - належить [PERSON] /а.с.22/. Відповідно до страхового акту № 006.02744620-1 сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen», д.н. [NUMBER] становить 17 663,79 грн./а.с.26/. Відповідно до страхового акту № 006.02744620-2 сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen», д.н. [NUMBER] становить 3 479,23 грн./а.с.27/. З розрахунку страхового відшкодування від 16.11.2020р. вбачається, що страхове відшкодування становить 17 663,79 грн./а.с.28/ Згідно рахунку-фактури № 000228619 від 13.11.2020р. та № 000230747 від 11.12.2020р. ТОВ «Автоцентр Київ» вартість запчастин становить 41 017,58 грн. та 3 479,23 грн./а.с.29-30/. Згідно рахунку-фактури № 000228619 від 13.11.2020р. ТОВ «Автоцентр Київ» вартість запчастин становить 40 482,98 грн. Слід вказати, що рахунок -фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується жодна господарська операція, але є пропозицією оплати за товар (роботи, послуги). Із звіту № 568-2020 складеного 16.11.2020р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 24 119,19 грн. /а.с.31-38/. Відповідно до платіжного доручення № 62191956 від 17.11.2020р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перераховано ТОВ « Автоцентр Київ» страхову виплату у розмірі 17 663,79 грн./а.с.41/. Відповідно до платіжного доручення № 67545344 від 14.12.2020р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перераховано ТОВ « Автоцентр Київ» страхову виплату у розмірі 3 479,23грн./а.с.42/. Також в рамках угоди про пряме врегулювання розрахунок страхового відшкодування - сума страхового відшкодування дорівнює розміру збитку за вирахуванням франшизи за договором 22 819,19 грн./а.с.90/. Судом встановлено, що на момент ДТП у відповідача була застрахована цивільно-правова відповідальність в АТ «СК «Інго» відповідно до поліса № 201567962, строк дії з 23.10.2020р. по 23.10.2021р. включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн./а.с.60/. Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Як вбачається зі змісту позовної заяви ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з вимогою до АТ «СК «Інго» щодо відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою потерпілому страхового відшкодування за шкоду завдану з вини [PERSON] не зверталось. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди (відповідач) застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, тому обов`язок відшкодувати шкоду відповідно до вимог закону покладається на страховика. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В якості документів, що підтверджують розмір витрат та їх надання представником відповідача до суду подано - договір про надання правової допомоги № 26/09 від 26.09.2023р., додаткову угоду № 1 договору про надання правової допомоги № 26/09 від 26.09.2023р., платіжну інструкцію № 0.0.3220508331.1 від 26.09.2023р. оплату правової допомоги згідно договору № 26/09 від 26.09.2023р. у розмірі 10 000,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., оскільки вони є обгрунтованими та підтвердженими належними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved