Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У травні 2022\~ року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути\~ з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 01.11.2019\~ у сумі 304441,98 грн., яка складається з наступного: 254474 грн. сума основного боргу, 40036 грн. - сума інфляційних втрат, 9931,74 грн. штрафні санкції; заборгованість за договором позики від 18.08.2020\~ у сумі 365903,21 грн., яка складається з наступного: 300000 грн. сума основного боргу, 52424,16 грн. - сума інфляційних втрат, 13479,05 грн. штрафні санкції; заборгованість за договором позики від 18.01.2022\~ у сумі 413230,14 грн., яка складається з наступного: 406000грн. сума основного боргу, 6496 грн. - сума інфляційних втрат, 734,14 грн штрафні санкції В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.11.2023 між позивачем та відповідачем [PERSON] , було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у 254474 грн., про що було складено розписку. Відповідач зобов`язався повернути кошти за вимогою, яка була направлена 06.11.2020. Проте, відповідач суму позики не повернув. Також, 18.08.2020\~ між позивачем та відповідачем [PERSON] , було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у 300000 грн., про що було складено розписку. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 25.08.2020.\~ Проте, у встановлений строк відповідач суму позики не повернув. Крім того, 18.01.2022\~ між позивачем та відповідачем [PERSON] , було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у 406000 грн., про що було складено розписку. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.02.2022.\~ Проте, у встановлений строк відповідач суму позики не повернув. Ухвалою суду від 16.05.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 22.07.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.04.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2023 позивач пояснив, що збирав гроші на придбання житла. У 2014 році з Донецької області переїхав до м.Новомосковська. Відповідач взяв у нього в борг гроші, проте не повернув їх.\~ У судове засідання, яким завершено розгляд справи позивач не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що грошові кошти відповідачу фактично були передані лише один раз, а кожна наступна розписка відображала першу суму з урахуванням відсотків за користування коштами. Позовні вимоги визнав на суму 327600 грн. У судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2023 відповідач пояснив, що грошові кошти у позивача він брав лише один раз у червні 2018 року у сумі 220000 грн. У подальшому на прохання позивача він писав нові розписки, щоразу на більшу суму з урахуванням відсотків. Коли писав другу розписку, кошти не отримував. У січні 2022 року він написав третю розписку у присутності свідків, гроші при цьому не отримував. Також він частково повертав позику платежами на картку позивача на загальну суму 78000 грн. Визнає позов частково у сумі, вказаній в останній розписці 406000 грн., з вирахуванням сплачених на картку коштів згоден віддати боргу у сумі 327600 грн. У судове засідання, яким завершено розгляд справи позивач не з`явився. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2019 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] як позичальником, з другої сторони, укладено договір позики грошових коштів, про що складено розписку (а.с.24). У розписці зазначено, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 254474 грн. та зобов`язується повернути за вимогою. Також,\~ 18 серпня 2020 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] як позичальником, з другої сторони, укладено договір позики грошових коштів, про що складено розписку (а.с.25).\~ У розписці зазначено, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 300000 грн. та зобов`язується повернути 25.08.2020. Крім того, 18 січня 2022 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] як позичальником, з другої сторони, укладено договір позики грошових коштів, про що складено розписку (а.с.26).\~ У розписці зазначено, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 406000 грн. та зобов`язується повернути до 01.02.2022. На розписці міститься підпис [PERSON] , а також підпис [PERSON] із вказівкою, що розписка написана власноручно [PERSON] . Відомості про виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми позики у строки, передбачені договорами, матеріали справи не містять. Позивачем надано суду оригінали розписок, наявність у позикодавця оригіналу боргового документа свідчить про невиконання позичальником зобов`язань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 176/2967/13-ц (провадження № 61-41962св18) зробив висновок, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та змісту умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 388/1354/17-ц (провадження № 61-45859св18) зазначив, що письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14. Оцінюючи доводи відповідача про те, що він брав грошові кошти лише один раз, а кожна наступна розписка відображає першу отриману суму позики суд виходить з наступного. У відповідності до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як на підтвердження своїх доводів відповідач посилався на показання свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є знайомим позивача та відповідача. Зі слів [PERSON] йому відомо, що відповідач брав гроші в борг у позивача. Його запросили засвідчити розписку як свідка. Під час написання розписки був присутній відповідач [PERSON] і Заплава, а позивача не було. У його присутності грошові кошти не передавали, розписки не писали. Оцінюючи показання свідка [PERSON] суд встановив, що цей свідок жодного разу не був присутній при передачі грошових коштів, про обставини правовідносин позики він обізнаний зі слів відповідача. Показаннями цього свідка не підтверджено ту обставину, що відповідач отримував у позику грошові кошти лише один раз. Свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у червні 2018 року вони з чоловіком позичили у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 220000 грн. Після цього вона особисто кожного місяця виплачувала кошти на картку позивача. Вчасно позику не змогли повернути, тому її чоловік писав розписки з метою підтвердження існуючого боргу. Проте позивач попередні розписки не повертав. Ії чоловік брав гроші лише один раз. При написанні третьої розписки [PERSON] не було, він був у м.Одеса. Їх знайомий на прізвище [PERSON] повинен був забрати старі розписки в обмін на нову. Проте старі розписки їм не віддали. Оцінюючи показання свідка [PERSON] суд враховує, що цей свідок є дружиною відповідача. Крім того, [PERSON] також не була присутня під час укладання спірних договорів позики та про обставини правовідносин сторін з приводу позики знає зі слів свого чоловіка. Пояснення цього свідка про те, що грошові кошти відповідач отримував лише один раз не свідчать про неможливість отримання коштів в кількості більшій, ніж відомо свідку. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На переконання суду зміст правовідносин позики, викладений у розписках не може спростовуватися показаннями свідків. Судом не встановлено, що під час написання 01.11.2019, 18.08.2020 та 18.08.2022\~ відповідач діяв під впливом важкої обставини, примусу, насилля чи обману, або не розумів своїх дій. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що кожна наступна розписка відображає першу суму позики з урахуванням відсотків, оскільки перш ніж написати нову розписку, відповідачу ніщо не перешкоджало отримати у позикодавця оригінал попередньої розписки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частини перша статті 627 ЦК України). Положенням частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Оскільки відповідач власноручно, за власною волею написав розписки про отримання грошових коштів та про зобов`язання їх повернути, суд не вбачає підстав сумніватися у їх змісті, меті та підставах написання. Отже, оцінивши доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позивач надав відповідачу обумовлені договорами суми грошових коштів, а відповідач зобов`язання з їх повернення не виконав, а тому позовні вимоги\~ в частині суми боргу за кожним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню. Надані відповідачем роздруківки платіжних інструкцій (а.с.95-130) не є належними та допустимими доказами часткової сплати заборгованості за договорами позики, оскільки платником у них зазначений не відповідач, а [PERSON] , а у призначенні платежу не вказано про сплату боргу за договором позики. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд враховує наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Стосовно строку виконання зобов`язань за договором позики від 01.11.2019, судом встановлено, що строк повернення позики у розписці не зазначено, а тому в силу ст.1049 ЦК України позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Таку вимогу позивач направив на адресу відповідача 06.11.2020, що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладення до поштового відправлення, номер поштового відправлення 5120001118114 (а.с.27). Відтак період прострочення грошового зобов`язання слід рахувати з 06.12.2020 по 23.02.2022, а не з 06.11.2020, як це зробив позивач. Сукупний індекс інфляції за вказаний період склав: IIc (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.14247719. Отже, інфляційне збільшення суми боргу складає:\~ 254 474,00 x 1.14247719 - 254 474,00 = 36 256,74 грн. Кількість днів прострочення складає 445, а тому три відсотки річних становить\~ 9 305,99 грн. Як встановлено судом, відповідач порушив грошове зобов`язання у сумі 300000 за договором від 18.08.2020, яке мало бути виконане в строк до 25.08.2020, а відтак на суму боргу підлягають нарахуванню три проценти річних та інфляційних втрат за період з 26.08.2020 по 23.02.2022. Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що ним правильно здійснено розрахунок інфляційних втрат, який за цей період складає 52424,16 грн. та трьох відсотків річних, який складає 13479,05 грн. Також, відповідач порушив грошове зобов`язання у сумі 406000 за договором від 18.01.2022, яке мало бути виконане в строк до 01.02.2022, а відтак на суму боргу підлягають нарахуванню три проценти річних та інфляційних втрат за період з 02.02.2022 по 23.02.2022. Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що ним правильно здійснено розрахунок інфляційних втрат, який за цей період складає 6496 грн. та трьох відсотків річних, який складає 743,14 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за договором позики від 01.11.2019\~ у сумі 300036,73 грн. (254474 грн. сума основного боргу, 36 256,74\~ грн. - сума інфляційних втрат, 9 305,99 грн. три відсотки річних); заборгованість за договором позики від 18.08.2020\~ у сумі 365903,21 грн. (300000 грн. сума основного боргу, 52424,16 грн. - сума інфляційних втрат, 13479,05 грн. три відсотки річних); заборгованість за договором позики від 18.01.2022\~ у сумі 413230,14 грн. (406000грн. сума основного боргу, 6496 грн. - сума інфляційних втрат, 734,14 грн три відсотки річних, а разом 1006036 (один мільйон шість тисяч тридцять шість) грн. 73 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача боргу у сумі 1006036 грн., а позивачу у зв`язку з майновим становищем відстрочено сплату судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 10060,36 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial