Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути дохід, отриманий відповідачем від безпідставно набутого майна в сумі 232733,14 гривень. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2014 зареєстрованого в реєстрі за №7716, право власності на нерухоме майно: будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перейшло у власність громадянки України [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034, загальною площею 0,3939 га, по [ADDRESS] . Також п. 6.3.2 передбачений обов`язок покупця подати документи на укладення договору оренди земельної ділянки на якій розташоване майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319465560 від 03.01.2023, державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю центр) технічного обслуговування автомобілів /літ.А/ за громадянкою [PERSON] здійснено 14.10.2014 за номером запису 7328013. Після чого, рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 (справа №908/3366/15) договір оренди землі №040626100495 між ТПТНК «Кераміст» та Запорізькою міською радою розірвано. Актом приймання-передачі від 21.07.2015 земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 повернута Запорізькій міській раді. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 112798823101, земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя, інформація щодо оформлення права користування земельною ділянкою відсутня. За інформацією Виконавчого комітету Запорізької міської ради рішень щодо передачі у користування або власність земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 після розірвання договору з ТПТНК «Кераміст» міською радою не приймалось. Відповідно до листа Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області від 13.01.2023 за №406/5/08-01-24-10 станом на 13.01.2023 [PERSON] не значиться на обліку як платник земельного податку або орендної плати за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо сплати земельного податку або орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 відсутня. Запорізькою міською радою на підставі вищезазначейої інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельною ділянкою площею 3939 кв.м., з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 без оформлення гіравовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2020 по 11.03.2022. Згідно вказаного розрахунку, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2020 по 11.03.2022, становить 232 733,14 грн., зокрема: за період з 01.03.2020 по 31.12.2020- 88 790,58 грн. (за виключенням періоду з 01.03.2020 по 31.03.2020 відповідно до Закону України №540-ІХ від 30.03.2020); за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1 18 387,43 грн.; за період з 01.01.2022 по 11.03.2022 - 25 555,13 грн. Враховуючи, що [PERSON] у вищезазначений період часу користувалась вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, через що відповідно до положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України повинно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержало у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.03.2020 по 11.03.2022 у розмірі 232 733,14 грн. Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у загальному провадженню та призначено підготовче засідання. В порядку забезпечення позову, ухвалою суду від 11.04.2023 року накладено арешт будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , відповідач по справі. Представник відповідача, скориставшись правом на подання відзиву на позовну заяву, надіслав його суду та учасникам справи, в якому зазначив, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 року у справі №908/3366/15 вирішено розірвати Договір оренди землі площею 0,3939 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для розташування центру технічного обслуговування автомобілів, укладений між Торгівельно - промисловою транснаціональною корпорацією «Кераміст» та Запорізькою міською радою. При цьому, в тексті рішення зазначається: «... таким чином, з переходом права власності на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до громадянки України [PERSON] перейшли ті права на земельну ділянку, на яких вона належала позивачу - право користування...». Отже, перехід майнових прав до іншої особи, з урахування норм Закону (Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України) зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Крім того, представник відповідача зазначав, що [PERSON] з метою недопущення виникнення спірної ситуації неодноразово зверталась до Запорізької міської ради з метою її урегулювання, на що Запорізька міська рада фактично не реагувала, що свідчить про бездіяльність позивача. Також, представник відповідача заперечував проти наданого позивачем розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою площею 3939 кв.м. з кадастровим номером 10100000:04:026:0034 за період з 01.03.2020 по 11.03.2022 у сумі232733,14 гривень та зазначає, що фактично [PERSON] використовувала значно менша площа - 319 кв.м. Вся площа, з якої обчислювалася сума позову, не використовувалася відповідачем через низку обмежень (лінії електропередач, підземні комунікації тощо). З вищенаведених підстав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 25.05.2023 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні Прокурор Ткаченко А.А. позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав. Просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. Твердження представника відповідача про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована будівля центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, вважав недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, відповідач не надав доказів на підтвердження формування (як об`єкта цивільних прав) за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, прокурор наголошував, що статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у [PERSON] виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку. Поряд із цим встановлено, що на теперішній час [PERSON] використовувала земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі, тому заперечення представника відповідача з цього приводу є недоречними. Представник позивача - ЗМР у судовому засіданні повінстю підтримав позицію та думку прокурора стосовно обґрунтування позовних вимог. Заперечення представника відповідача вважав безпідставними та такими, що не відповідають нормам Закону. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача, відповідач, у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. За згодою прокурора та позивача суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача з урахуванням наданих письмових пояснень. Заслухавши пояснення прокурора, позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статей 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В ході судового розгляду доведено, що 12.05.2006 року, на підставі рішення тридцять першої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради № 17/74 від 17.03.2006 між Торгівельно- промисловою транснаціональною корпорацією «Кераміст» та Запорізькою міською радою був укладений договір оренди землі, площею 0,3939 га, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Таганська для розташування центру технічного обслуговування автомобілів. Договір укладено строком на десять років та 07.06.2006 зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №040626100495. Разом із укладанням договору сторони підписали акт приймання-передачі земельної ділянки (кадастровий № 2310100000:04:026:0034). Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації №2444р від 04.07.2007, на підставі листа ТПТНК «Кераміст», довідки ОП «ЗМБТІ» центру технічного обслуговування автомобілів по вул. Таганська в м. Запоріжжя присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. 07.12.2007 року, виконавчим комітетом Запорізької міської ради, на підставі рішення від 23.11.2007 №481/20, видано свідоцтво про право власності ТПТНК «Кераміст» на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано ОП «ЗМБТІ» 19.12.2007. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.07.2013 державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Білай О.П., на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-УІ, було проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034, площею 0,3939 та, за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. На підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2014 зареєстрованого в реєстрі за №7716, право власності на нерухоме майно: будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перейшло у власність громадянки України [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034, загальною площею 0,3939 га, по [ADDRESS] . П.п. 6.3.2 передбачений обов`язок покупця подати документи на укладення договору оренди земельної ділянки на якій розташоване майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319465560 від 03.01.2023, державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю центр) технічного обслуговування автомобілів /літ.А/ за громадянкою [PERSON] здійснено 14.10.2014 за номером запису 7328013. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 (справа №908/3366/15) договір оренди землі №040626100495 між ТПТНК «Кераміст» та Запорізькою міською радою розірвано. Актом приймання-передачі від 21.07.2015 земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 повернута Запорізькій міській раді. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 112798823101, земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя, інформація щодо оформлення права користування земельною ділянкою відсутня. За інформацією Виконавчого комітету Запорізької міської ради рішень щодо передачі у користування або власність земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 після розірвання договору з ТПТНК «Кераміст» міською радою не приймалось. Відповідно до листа Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області від 13.01.2023 за №406/5/08-01-24-10 станом на 13.01.2023 [PERSON] не значиться на обліку як платник земельного податку або орендної плати за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо сплати земельного податку або орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 відсутня. Запорізькою міською радою на підставі вищезазначейої інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельною ділянкою площею 3939 кв.м., з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2020 по 11.03.2022. Загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2020 по 11.03.2022, становить 232 733,14 грн., зокрема: за період з 01.03.2020 по 31.12.2020- 88 790,58 грн. (за виключенням періоду з 01.03.2020 по 31.03.2020 відповідно до Закону України №540-ІХ від 30.03.2020); за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1 18 387,43 грн.; за період з 01.01.2022 по 11.03.2022 - 25 555,13 грн. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (частина 1 ст. 124 ЗК України). Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у [PERSON] виник обов`язок з оформлення права на земельну ділянку. Поряд із цим встановлено, що на теперішній час [PERSON] використовувала земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі. За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується його користування спірною земельною ділянкою. Отже, відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18). Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.14.7 пункту 14.11 статті 14 Податкового кодексу України. Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПКУкраїни). Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Слід зауважити, що збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття останнім права власності на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів /літ.А/, за адресою: [ADDRESS] . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 та № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19. Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Щодо розміру площі земельної ділянки, що фактично використовується відповідачем, суд зазначає: Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із частинами 1- 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка, кадастровий номер 2310100000:04:026:0034, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, належний [PERSON] , та за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у виді орендної плати, сформована з 07.06.2006 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру. Зважаючи на викладене, спір у цій справі стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру не має. Суд відхиляє твердження представника відповідача про користування меншою площею земельної ділянки, предметом позову є безпідставне користування майном, а саме сформованою земельною ділянкою. Крім того, представник відповідача не надав суду доказів на підтвердження формування (як об`єкта цивільних прав) за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований та підтверджений достатніми доказами. Посилання представника відповідача на мотивувальну частину рішення господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 по справі №908/3366/15 яким було розірвано договір оренди землі № 040626100495 укладений між ТПТНК «Кераміст» та Запорізькою міською радою, в якому зазначено: «... з переходом права власності на будівлю технічного обслуговування автомобілів, що розташована: [ADDRESS] до громадянки України [PERSON] перейшли ті права на земельну ділянку, на яких вона належала позивачу - право користування...» суд вважає хибним, оскільки це лише речення з тексту, яке субьєктивно протлумачене відповідачем на свою користь. У вказаному абзаці рішення господарського суду зазначено наступне: «...Фактичне користування земельною ділянкою та нерухомим майном розташованим на цій земельній ділянці здійснює її новий власник.». Тобто, це саме й свідчить про фактичне користування гр. [PERSON] , як новим власником нерухомого майна, земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 площею 0,3939 га без правовстановлюючого документу, що призвело до недоотримання в бюджет міста Запоріжжя грошових коштів у сумі 232 733 грн. 14 коп. Вищевказана позиція представника відповідача не спростовує факт використання спірної земельної ділянки [PERSON] без правовстановлюючого документу та не звільняє останню від належного оформлення права користування. Під час розгляду справи судом встановлено належні та допустимимі докази обґрунтування позовних вимог з боку позивача та навпаки, через недоведеність та відсутність достатніх та допустимих доказів з боку представника відповідача, його заперечення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. З вищевикладених підстав, суд дійшов висновку, що [PERSON] , користувалася спірною земельною ділянкою за період з 01.03.2020 по 11.03.2022 без оформлення правовстановлюючого документу, а звідси, відповідно до положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України повинна відшкодувати Запорізькій міській раді дохід, який вона отримали від безпідставно набутого у сумі 232733,14 гривень. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вирішує питання про стягнення зі співвідповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову та заяви про забезпечення позову, в сумі 3491 гривень. Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved