Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

23.10.2023 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.06.2021 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого спільних дітей не мають. 02.10.2023 інспектором СПДН Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку з погрозами у бік позивача у стані алкогольного сп`яніння. Позивач стверджує, що з серпня 2023 року вони не проживають, 05.09.2023 спільно з відповідачем подали заяву до Бориспільського відділу ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області, але потім відповідач відмовився від попередніх домовленості та забрав заяву. Зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а спроби примирення в минулому не дали жодних результатів. Ухвалою від 03.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12). В судовому засіданні позивач ті її представник позов підтримали. Позивач пояснила, що не спілкується з відповідачем, примирення вважає неможливим. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2021 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 268, прізвища після державної реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). За містом позовної заяви спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Встановлено, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №359/11065/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, про що свідчить долучене рішення Бориспільського міськраойнного суду від 21.11.2023 у вказаній цивільній справі, яким заяву [PERSON] задоволено та видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] (21-25). Відповідно до ч.2 ст.1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч.4 ст.4 Сімейного кодексу України, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9,10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п.3 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, та, зважаючи на виданий щодо відповідача обмежувальний припис, можливості збереження сім`ї подружжя не вбачається. Встановлені судом обставини дають суду підстави дійти висновку, що сім`я подружжя фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її право на припинення шлюбних відносин та право на сім`ю в розмінні положень Сімейного кодексу України. Так, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи положення ст.13 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути заявлені до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в сумі 538,80грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved