Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Вовчанського районного суду зі вказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] , стягнути з відповідачана її користь понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що вона має сина - [PERSON] , [INFO] , якого вона народила як мати одиначка. У період її спільного проживання з відповідачем, останній вніс зміни до актового запису, змінив прізвище її сина та записав в графі «батько» [PERSON] . Шлюб між ними зареєстровано не було. У 2019 році відповідач вигнав її з будинку та поза її волею залишив проживати її сина з собою. За захистом своїх прав вона звернулася до поліції, де їй роз`яснили необхідність оформити прострочений паспорт громадянки Вірменії, у зв`язку з чим вона змушена була покинути Україну та поїхати до Вірменії, в серпні 2021 вона повернулася з метою поновлення порушених прав матері. Її звернення до відповідача з вимогою віддати сина була категорично відхилено, тому на її звернення рішенням Виконавчого комітету Вовчанської міської ради було встановлено для неї спосіб участі у вихованні сина, натомість відповідач регулярно порушує та не виконує зазначене рішення належним чином. Позивачка стверджує, що спроможна забезпечити сина всім необхідним, вона має нормований робочий час, з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та соціальні гарантії для виконання материнських обов`язків. 26.11.2021 Вовчанський районний суд Харківської області відкрив провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.37,38 т.1). Своєю ухвалою від 08.02.2022 Вовчанський районний суд Харківської області повернув [PERSON] заяву про забезпечення позову (а.с.150-152 т.1). У листопаді 2022 року зазначена цивільна справа з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла до Машівського районного суду Полтавської області, на виконання ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22, та автоматизованим розподілом судової справи між суддями визначена для розгляду судді [PERSON] (а.с.157 т.1) Ухвалою від 01.12.2022 суддя Машівського районного суду Полтавської області Шинкарчук Я.А. прийняв справу до провадження та призначив підготовче засідання (а.с. 158 т.1). У подальшому, на підставі розпорядження керівника апарату Машівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи та її передано на розгляд судді Косик С.М., яка ухвалою від 22.06.2023 прийняла справу до провадження та призначила підготовче засідання (а.с.177 т.1). Ухвалою від 05.10.2023 Машівський районний суд приєднав до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з додатками; закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу до судового розгляду (а.с.195 т.1). У судове засідання позивачка, її представниця та представник третьої особи вдруге не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема позивачка смс повідомленням за її заявою, представниця позивачки електронною поштою, відповідач, його представник та третя особа електронною поштою та шляхом оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с.32, 196-203, 242-245 т.1). 31.01.2023 представниця позивачки - адвокат Шльонських О.М. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі позивачки (а.с.163,164 т.1). Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивачкою зазначено місце проживання в будинку, що знаходиться в м.Вовчанськ Харківської області, яке розташоване біля державного кордону з росією та перебуває під постійними обстрілами російських військ, рішенням Вовчанської військової адміністрації оголошено примусову евакуацію дітей з м.Вовчанськ, оскільки проживання у вказаному населенному пункті загрожує життю дітей. Відповідач також повідомив, що йому відомо, що позивачка за допомогою військових російської федерації під час окупації м.Вовчанськ намагался забрати дитину з родини [PERSON] , проте дитина категорично відмовилася. На даний час місцеперебування матері дитини невідомо, вона не цікавиться долею дитини, участі в справі не бере. Також [PERSON] повідомив, що на час народження [PERSON] його не було в Україні, по приїзду вони з матір`ю дитини спільно записали сина на нього, [PERSON] . Представник відповідача також покликався на те, що мати дитини ніколи не приділяла уваги сину, майже два роки була в іншій країні, після повернення намагалася налагодити контакт з [PERSON] , але не вдалося, має значну заборгованість по аліментах, до суду не являється, на зв`язок не виходить, що свідчить про те, що позивачка не має наміру виконувати материнські обов`язки стосовно сина. Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові докази та допитавши свідка, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4 т.1). Рішенням Виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області від 22.07.2021 № 198.7 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.224 т.1). Як убачається з довідки-характеристики, виданої Вовчанською міською радою 22.12.2021, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] та батьками, за час проживання [PERSON] за вказаною адресою скарг від сусідів на його дії до міської ради не надходило (а.с.225 т.1). Згідно з медичними довідками, станом на 20.12.2021 [PERSON] на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.233 т.1). Станом на 21.01.2022 [PERSON] утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», затриманий 23.12.2021 Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України (а.с.128 т.1) 07.12.2021 Вовчанським районним судом на виконання рішення від 18.11.2021, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, за яким станом на 01.11.2023 рахується заборгованість в розмірі 58 435,97 грн (а.с.221,233,234 т.1) За довідкою ФОП [PERSON] , дитина [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря [PERSON] з 05.04.2021 та згідно даних форми 063 відповідно до віку не мала необхідних щеплень (а.с.225 т.1 на зв.). Згідно з інформацією КЗ «Вовчанський ліцей №1 Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області» від 03.04.2022 №01-23/23 (а.с.226 т.1, а.с.226 на зв. т.1) [PERSON] , [INFO] , є учнем 1-а классу вказаного навчального закладу з 01.09.2021 року, документи для влаштування дитини до школи подавав батько - [PERSON] , який приводить та забирає дитину, відвідує шікльні заходи та збори, дитина вихована та доглянута, має необхідний рівень знань та навичок. Класний керівник не чула від хлопчика слів про негативне ставлення до матері. [PERSON] відвідує секцію боксу Комунальної установи «Вовчанська дитяча-юнацька спортивна школа» (а.с.227 т.1 на зв.). Рішенням Виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області від 26.08.2021 № 226.17 встановлено [PERSON] порядок побачень та участі у вихованні сина [PERSON] , визначивши час: щодня з понеділка по п`ятницю з 15:00 год до 18:00 год та в один з вихідних днів у присутності батька дитини, з урахуванням режиму та потреб дитини, за попередньою домовленістю між батьками (а.с.18 т.1). Як убачається з наданих позивачкою довідок (а.с.120-124 т.1), [PERSON] на обліку в лікарів нарколога та психіатра КНП «Вовчанська ЦРЛ» не перебуває та за медичною допомогою не зверталася, станом на 02.11.2021 на території України до кримінальної відповідальності не притягється, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] за місцем проживання в орендованій квартирі, що розташована в [ADDRESS] , має належні умови проживання для дитини, що стверджується актом обстеження умов проживання та договором оренди квартири від 02.01.2022 (а.с.129-136 т.1). Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 11.11.2021 [PERSON] цікавиться здоров`ям сина [PERSON] (а.с.137 т.1). [PERSON] цікавиться навчанням сина [PERSON] та підтримує зв`язок із класними керівником хлопчика, що стверджується довідкою директора КЗ «Вовчанський ліцей №1 Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області» від 12.11.2021 (а.с.139 т.1). За висновком Виконавчого комітету комітету Вовчанської міської ради Харківської області від 31.01.2021 № 07-06/482/23 можливо визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с.116-118 т.1). Свідок [PERSON] показала, що вона на час виникнення спірних відносин працювала начальником Служби в справах дітей Вовчанської міської ради, [PERSON] мешкав з батьком, бабусею та дідусем в м.Вовчанськ, на комісії було визначено місце проживання дитини з батьком, оскільки мати майже 2 роки не була поряд з дитиною. Після повернення мами до України, на її звернення було надано дозвіл на участь у вихованні сина, проте мати не знайшла спільної мови з сином. Під час окупації м.Вовчанськ, [PERSON] дійсно зверталася до окупаційної влади і в їх супроводі намагалася забрати сина, проте [PERSON] категорично відмовився, вона була при цьому присутня. Згідно з Розділом ІІ наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309 Вовчанська міська територіальна громада з 24.02.2022р. по 12.09.2022р. знаходилася під тимчасовою окупацією російської федерації, а згідно Розділу І з 13.09.2022р. вона відноситься до територій можливих бойових дій. За висновком психолога [PERSON] від 14.02.2022 [PERSON] на момент дослідження 6 років 8 місяців, розвинутий відповідно віку, має високі показники в пізнавальній сфері. При бесіді виявляє помірну тривожність, має переживання щодо своєї сім`ї, дитина запам`ятала негативне ставлення матері, відчуває образу на неї. Самим близьким та рідним уважає батька, з яким має емоційний зв`язок та прихильний до нього. Батько є для дитини авторитетом, рідним та люблячим (а.с.228-232 т.2). На даний час [PERSON] перебуває в Грузії, про що свідчить довідка про перетин державного кордрну Грузії від 11.07.2023 (а.с.216-218 т.1). Згідно з ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, а оскільки [PERSON] на протязі останніх років проживав з батьком та прихильний до нього, батько піклується про сина, натомість на контак з мамою хлопчик не йшов, на даний час дитина перебуває за кордоном, натомість місцеперебування позивачки невідоме, за наявними в матеріалах справи документами, позивачка до 24.02.2024 року проживала в м.Вовчанськ, яке на даний час перебуває під обстрілами з боку російської федерації, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання з матір`ю. За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed