Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 12.12.2022 року № 491, звернувся до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») заборгованість за кредитним договором № 00-709864 в розмірі 21 101,09 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.02.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі - ТОВ «Качай гроші») та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-709864 (далі - Договір № 00-709864). У подальшому, 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2 відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, в тому числі до [PERSON] на суму 21 101,09 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 101,09 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками, про стягнення якої й подано позов. Також вказано, що з 22.12.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» нарахування [PERSON] штрафних санкцій не здійснювалось. Представник відповідача, повноваження якого підтверджено ордером від 16.06.2023 року серії ВІ № 1150254, надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якої просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказана позиція мотивована тим, що позивачем не надано доказів укладення 22.02.2020 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] . Договору № 00-709864 в електронному вигляді, а інформація з сайту ТОВ «Качай гроші» не може бути належним доказом у справі, оскільки такі докази повністю залежать від волевиявлення та дій однієї сторони. Також вказано, що позивачем до позовної заяви не долучено Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», хоча відповідно до п. 7.2 Договору № 00-709864, він є його невід`ємною частиною, а також первинні документи, які б підтверджували факт перерахування ТОВ «Качай гроші» на рахунок [PERSON] коштів за Договором № 00-709864, та документи, які б підтверджували існування заборгованості про стягнення якої заявлено позовну вимогу, оскільки наданий розрахунок заборгованості не є безспірним доказом, так як є внутрішнім документом фінансової установи та складається одноособово стороною позивача. Крім того, вказано, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та умовам Договору № 00-709864, оскільки право нараховувати відсотки за користування кредитом у ТОВ «Качай гроші» припинилось зі спливом строку дії договору, тобто 23.03.2020 року, тож подальше нарахування відсотків є протиправним. Окремо вказано про пропуск строку позовної давності, оскільки заборгованість за Договором № 00-709864 виникла із закінченням строку його дії, тобто починаючи з наступного дня - 24.03.2020 року, тобто строк позовної давності закінчився 24.03.2023 року, оскільки належних доказів його переривання до позовної заяви не долучено. Додатково вказано, що відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн., які слід стягнути з позивача на користь відповідача. Представником позивача, повноваження якої підтверджено довіреністю від 01.11.2022 року № 465, надано відповідь на відзив за змістом якої відзив відповідача є безпідставним та необґрунтованим. Також вказано про те, що укладення Договору № 00-709864 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] відбулося із застосуванням одноразового ідентифікатору електронного цифрового підпису, після ознайомлення відповідача з усіма його істотними умовами. Після цього ТОВ «Качай гроші» здійснено перерахування [PERSON] грошових коштів у розмірі 12 000 грн. на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] , однак відповідач свої зобов`язання не виконала - не повернула отримані грошові кошти та відсотки за користування ними, які передбачені договірними умовами, як наслідок, у неї виникла заборгованість перед ТОВ «Качай гроші», право вимоги якої останнім відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 22.12.2022 року № 22122022/2. Крім того, представником позивача вказано, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла відповідач, є неспівмірною, з огляду на малозначність справи, а до відзиву на позовну заяву долучено лише докази сплати відповідачем 3 000 грн. за такі послуги. У подальшому, представником відповідача долучено до матеріалів справи копії платіжних інструкцій від 20.06.2023 року на суму 500 грн. та від 04.07.2023 року на суму 1 000 грн. Представник позивача в судові засідання не з`явилась, надала до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач та його представник у судові засідання не з`явились, причин неявки не повідомили. Представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено заяву про можливість розгляду даної справи за відсутності сторони відповідача. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Качай гроші» з 15.03.2018 року зареєстрована як фінансова установа та здійснює свою діяльність у сфері на надання фінансових послуг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, а також випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 22.02.2020 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-709864 (далі - Договір № 00-709864), який останньою підписано електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 12 000 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну карту [NUMBER] , емітовану банком України, на строк 30 днів від дати отримання кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Графіком платежів до Договору № 00-709864 встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: один платіж 23.03.2020 року в розмірі 17 184 грн., з яких: 12 000 грн. - сума кредиту, 5 184 грн. - проценти. Згідно п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 Договору № 00-709864 строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів зазначених у п. 1.3 цього Договору (30 днів), у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п. 1.3. договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту (включно). У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених у п. 1.3. цього Договору (30 днів) в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим Договором. Загальна кількість пролонгацій, що передбаченні п.п. 1.3.1-1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. Відповідно до п. 1.4 Договору № 00-709864 сторонами узгоджено стандартну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту в розмірі 1,44% в день. За змістом п.п. 3.1, 3.2 Договору № 00-709864 сторонами узгоджено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту, з урахуванням всіх пролонгацій, у разі якщо в день повернення кредиту відбулося фактичне погашення кредиту в повному обсязі. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки, за процентною ставкою 2,60% в день. Згідно змісту п.п. 5.1, 5.2 Договору № 00-709864 кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно), з урахуванням пролонгацій, передбачених цим Договором, а також проценти за користування кредитом здійснюється позичальником на поточний рахунок кредитодавця, зазначений в розділі 8 Договору, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки позичальника через POS-термінал в особистому кабінеті. Відповідно до розділу 8 Договору № 00-709864 поточним рахунком кредитодавця на який позичальник має повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ним вказано рахунок, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», - [NUMBER] . Факт ідентифікації [PERSON] та перерахування ТОВ «Качай гроші» 22.02.2020 року грошових коштів в розмірі 12 000 грн. на платіжну карту [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», через платіжний сервіс «Platon», підтверджується копіями довідки про ідентифікацію ТОВ «Качай гроші» та додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 30.01.2023 року № 301/01. Згідно детального розрахунку заборгованості за Договором № 00-709864 станом на 22.12.2022 року в [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ «Качай гроші» в сумі 21 109,09 грн., з яких: 12 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9 101,09 грн. - заборгованість за відсотками. З даного розрахунку вбачається, що за період з 22.02.2020 року по 23.03.2020 року щоденно нараховувались відсотки за користування кредитом в розмірі 172,80 грн., що відповідає 1,44% від 12 000 грн., та умовам п. 1.4. Договору № 00-709864. Також у даному розрахунку відображено сплату коштів [PERSON] в якості погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 18 244,51 грн., а саме: 23.03.2020 року в розмірі 200 грн., 27.03.2020 року - 1 953 грн., 30.03.2020 року - 4 240,60 грн., 05.05.2020 року - 5 724 грн., 01.07.2020 року - 3 253 грн., 06.07.2020 року - 500 грн., 05.11.2021 року - 1 310,02 грн., 30.11.2021 року - 1 063,89 грн., а також дати пролонгації Договору № 00-709864 - 30.03.2020 року, 05.05.2020 року. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з 27.12.2007 року зареєстрована як фінансова установа та має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, а також розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.03.2017 року № 691. Між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 22.12.2022 року укладено договір факторингу № 22122022/2, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників ТОВ «Качай гроші», в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 22.12.2020 року № 22122022/2, сформованого 10.05.2023 року, та копії реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу від 22.12.2020 року № 22122022/2, ТОВ «Качай гроші», крім іншого, відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за Договором № 00-709864 на загальну суму заборгованості 21 101,09 грн., з яких: 12 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 101,09 грн. - заборгованість за відсотками. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію». Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За вказаних обставин, суд вважає, що між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] 22.02.2020 року укладено кредитний договір № 00-709864, який [PERSON] підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого відповідачем отримано кредитні кошти в розмірі 12 000 грн. під 1,44% в день строком на 30 днів. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.12.2020 року в справі № 561/77/19, щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора. Тож доводи представника відповідача щодо відсутності доказів укладення 22.02.2020 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] в електронному вигляді Договору № 00-709864 підлягають критичній оцінці. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, не зважаючи на заперечення представником відповідача фактів сплати [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Качай гроші» в якості погашення кредиту, які відображені детальному розрахунку заборгованості за Договором № 00-709864 станом на 22.12.2022 року, представником позивача не забезпечено надання суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема виписки з рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», на який відповідно до п.п. 5.1, 5.2, розділу 8 Договору № 00-709864 [PERSON] мала сплачувати кошти кредиту та проценти за користування ним, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки позичальника через POS-термінал в особистому кабінеті, а також не вказано про причини неможливості їх надання. З огляду на вказане, суд критично оцінює розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 22.12.2022 року Договором № 00-709864, оскільки він є документом, який власноручно створено представником ТОВ «Качай гроші», з метою створення передумов для відступлення права вимоги за цим боргом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та повністю залежав від його волі. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 30.01.2018 року в справі № 161/16891/15-ц, від 27.03.2020 року в справі № 703/3063/18, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами під час ухвалення рішення. При цьому, неналежне виконання зобов`язань ТОВ «Качай гроші» перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині надання документів, що підтверджують право його вимоги до [PERSON] , не може слугувати підставою для зниження стандарту доказування в справі для позивача, а питання щодо наслідків цього мають вирішуватися між сторонами договору факторингу від 22.12.2020 року № 22122022/2. При цьому, суд вважає, що представником позивача не добросовісно реалізовано надані йому процесуальні права, оскільки безпідставно та з власної волі не виконав обов`язок, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 43, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, щодо надання всіх доказів на підтвердження викладених фактів та заявлених позовних вимог. Положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надані представником позивача додатки до позовної заяви не підтверджують заявлені позовні вимоги та об`єктивно позбавляють можливості суд першої інстанції у повному обсязі встановити всі обставини справи щодо взаємовідносин сторін, однак витребування судом доказів у сторін за власною ініціативою свідчитиме про порушення принципів рівності та диспозитивності, а також про упередженість суду, що є недопустимим. Заявляючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України клопотання про розгляд справи за її відсутності, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. З огляду на вказане, суд також враховує те, що представник позивача не виявив бажання безпосередньо приймати участь у розгляді даної справи судом, про що свідчить його клопотання, мотивоване ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а також те, що у позовній заяві та інших поданих ним процесуальних заявах у даній справі, не вказано про те, що він позбавлений можливості надати докази щодо вищевказаних обставин, які підлягають доказуванню, з причин, що об`єктивно не залежать від нього. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, згідно змісту ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тож обґрунтування наявності таких обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає принципу справедливості розгляду справи судом, встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи, крім іншого, зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас суд вважає, що представником позивача, в порушення п. 4 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів сплати [PERSON] грошових коштів на погашення кредиту за Договором № 00-709864 та відсотків за користування ним. Також матеріали справи не містять доказів, що представник позивача в порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України, повідомляв суд про неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції. За огляду на вказане суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність обставин, передбачених п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 Договору № 00-709864, що свідчать про його пролонгацію 30.03.2020 року та 05.05.2020 року, та, як наслідок, наявність законних підстав для продовження нарахування відсотків [PERSON] після 23.03.2020 року. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З огляду на вказане, докази, які не було подано представником позивача до суду першої інстанції, щодо вищевказаних обставин, які суд визнав недоведеними, не можуть бути подані до суду апеляційної інстанції, а у разі їх подання не підлягатимуть прийняттю, відповідно до ч. 8 ст. 83, ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Неприйнятність безпідставного прийняття в апеляційній інстанції нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, засвідчено у висновках Верховного Суду (постанови від 12.03.2020 року у справі № 738/172/17, від 10.04.2019 року у справі № 145/474/17, від 05.12.2018 року у справі № 346/5603/17, від 03.05.2018 року у справі № 404/251/17). Таким чином, у разі прийняття та дослідження нових доказів апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок щодо підстав для цього в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні. Тож з урахуванням доказів, наданих стороною позивача, суд вважає, що станом на 24.03.2020 року [PERSON] не виконано свої зобов`язання перед ТОВ «Качай гроші» за Договором № 00-709864, в зв`язку з чим у останнього виникло право вимоги до [PERSON] про стягнення суми кредиту та відсотків за його користування, визначених Договором № 00-709864, тобто грошових коштів у сумі 17 184 грн. Водночас суд вважає, що наявні достатні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, що зумовлено спливом строку позовної давності та поданням представником відповідача заяви про її застосування до спірних взаємовідносин. Положеннями ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на встановлені обставини справи, які суд вважає доведеними, 24.03.2020 року в ТОВ «Качай гроші» виникло право вимоги до [PERSON] за Договором № 00-709864 про погашення заборгованості в сумі 17 184 грн. Таким чином, станом на 16.05.2023 року - дату звернення ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до суду з даною позовною заявою, що підтверджується відомостями про її направлення засобами поштового зв`язку, закінчився строк позовної давності до вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором № 00-709864 як за тілом кредиту, так і за відсотками за його користування, оскільки доказів наявності обставин, які б свідчили про пролонгацію строку дії Договору № 00-709864 після 24.03.2020 року суду не надано, про що вказано вище. При цьому, відступлення ТОВ «Качай гроші» права вимоги до [PERSON] за Договором № 00-709864 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 22.12.2022 року № 22122022/2 не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 262 ЦК України. Обставин, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, які б свідчили про зупинення чи переривання позовної давності у спірних взаємовідносинах, судом також не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принципи, пов`язані з належним здійсненням правосуддя, положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язано давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки в задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судом відмовлено. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, окрім судового збору, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представником відповідача вказано, що в зв`язку з розглядом даної справи [PERSON] понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн. та на підтвердження цього надано копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.05.2023 року № б/н/23, укладений між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] , предметом якого є надання правової допомоги в справі № 690/273/23; додатків №№ 1, 2 до даного договору, якими узгоджено обсяг наданих послуг та суму гонорару (винагороди) за їх надання в розмірі 5 500 грн., а також платіжних інструкцій від 02.06.2023 року, від 14.06.2023 року № @2PL745861, від 20.06.2023 року № @2PL074684, від 04.07.2023 року № @2PL167305, які підтверджують факт сплати [PERSON] адвокатському об`єднанню «Калінін і Партнери» грошових коштів у сумі 5 500 грн. відповідно до договору від 31.05.2023 року № б/н/23. Враховуючи ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. Водночас критичній оцінці підлягають доводи представника позивача, в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, про те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла відповідач, є неспівмірним, з огляду на малозначність справи, оскільки малозначність справи не позбавляє ні можливості, ні права відповідача самостійно обрати особу, яка надасть їй професійну правничу допомогу, та узгодити з нею вартість цих послуг, з метою захисту її інтересів від ініційованого позивачем вирішення спірних взаємовідносин у судовому порядку. При цьому, співмірність розміру понесених стороною витрат на оплату послуг адвоката судом оцінюється не з огляду на наявність критеріїв для віднесення справи до малозначної чи їх відсутність, а в сукупності з урахуванням обставин, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного, суд стягує з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved