Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи позовну заяву тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі по 2012 рік. В період шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , якій в 2023 році виповнилося 18 років. Проте вона продовжує навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету на денній формі навчання за спеціальністю «Психологія», на підставі договору про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, стипендію не отримує. Дочка проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Крім того, їх дочка перебуває на диспансерному обліку з приводу вродженої вади розвитку товстого кишківника, в зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, спеціального харчування. [PERSON] зазначає, що до досягнення донькою повноліття між сторонами і снувала усна домовленість щодо утримання дитини в розмірі 2500,00 чи 2700,00 грн. Проте на даний час відповідач не бажає спілкуватись з позивачем, тому вона позбавлена можливості домовитись про варіанти утримання доньки на час її навчання. При цьому, за своїм майновим станом вона не може самостійно утримувати дочку, тому змушена звернутися до суду з цим позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 5000,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та на весь період її навчання та до досягнення донькою 23 років. Ухвалою суду від 21.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви. Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, у якому представник зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 2000,00 грн. з наступних підстав. Дійсно сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.02.2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету. З часу її навчання [PERSON] повністю сплачує навчання дочки, що складає 21500,00 грн. на навчальний рік. Відповідно до договору в 2024 році з 01.09.по 30.06.2025 року вартість становитиме 29500,00 грн., тобто в місяць 2550,00 грн. Крім того, відповідач постійно купує дочці речі та інші побутові предмети, які просить дочка. Щодо зазначення постійного медикаментозного лікування, то дочка періодично звертається до лікарні в разі необхідності і не потребує постійного лікування. Разом з тим, [PERSON] вже тривалий час хворіє і постійно потребує лікування з приводу хвороби серця, а саме йому необхідна заміна клапана, а також постійно приймати ліки. В зв`язку з цим, він щомісяця витрачає кошти на своє лікування. Хоча [PERSON] і не проживає однією сім`єю з матір`ю дитини, однак він приймає і приймає участь у вихованні та утриманні дочки, а тому просив встановити аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, зважаючи на те, що він сплачує за навчання дочки та добровільно надає допомогу. Попередній розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом справи, які полягають у витратах на правову допомогу 5000,00 грн. Просила врахувати викладене в ньому та задовольнити позовні вимоги частково та стягнути за надання правничої допомоги. Позивач своїм\~правом на\~подачу відповіді\~на відзив не скористалася. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного\~суду м.\~Вінниці від\~01.02.2012\~року у\~справі №2-5182/11\~позов [PERSON] \~було задоволено\~та розірвано\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.11.1994 року у с. Агрономічне Вінницький район Вінницька область, актовий запис №2722 (а.с. 11). В період шлюбу у сторін народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки\~ МКП «Управляюча\~компанія «Житло-Гарант»\~№1935\~від\~02.11.2023\~року\~вбачається,\~що\~позивач\~по даній\~справі\~та\~її дочка [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). [INFO] дочка\~сторін досягла повноліття. Разом з\~тим,\~відповідно до\~довідки №584,\~виданої 30.10.2023\~року Вінницьким\~торговельно-економічним\~інститутом Державного\~торговельно-економічного\~університету вбачається, що [PERSON] є здобувачем освітнього ступеня «бакалавр» І курсу денної форми навчання, група ПС-12д, спеціальність 053 «Психологія» освітня програма «Економічна та соціальна психологія» та навчається за договором про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, стипендію не отримує (а.с. 7). Факт навчання дочки у вказаному навчальному закладі відповідачем не заперечується. З приводу стана здоров`я дитини, то позивачем надано довідку КНП «ЦПМСД №3 м. Вінниці» №140 від 01.11.2023 року, відповідно до якої [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу вродженої вади розвитку товстого кишківника. Доліхоколону з явищами калостазу. Хронічного закреп. Енкопрез ІІ ст. (а.с. 9, 10). Щодо посилання позивача на необхідності постійного медикаментозного лікування та спеціального харчування (в зв`язку з хворобою дочки), то суду зазначає що це є підставою окремого предмету спору та не відноситься до розгляду цієї справи. З долучених до відзиву квитанцій вбачається, що відповідачем щомісячно здійснюється оплата за навчання дитини в розмірі 2150,00 грн. (а.с. 32-35). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів\~на утримання\~дитини,\~яка продовжує\~навчання є\~одним із\~способів захисту\~інтересів дитини,\~забезпечення одержання\~нею коштів,\~необхідних для\~її життєдіяльності,\~оскільки на\~період навчання\~вона не\~має самостійного\~заробітку та\~потребує матеріальної\~допомоги з\~боку батьків,\~які зобов`язані\~утримувати своїх\~повнолітніх дітей,\~які продовжують\~навчатися,\~до досягнення\~ними двадцяти\~трьох років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні\~розміру аліментів\~мають бути\~враховані вартість\~навчання,\~вартість підручників,\~проїзду до\~навчального закладу,\~проживання за\~місцем його\~знаходження.\~На що,\~також звернув\~увагу Верховний\~Суд у\~постанові від\~13.04.2021\~року у\~справі №308/4214/18.\~З огляду\~на що,\~суд приймає\~до уваги\~аргументи позивача\~щодо врахування\~витрат на\~проїзд дитини\~до навчального\~закладу та\~додому,\~харчування,\~витрати на\~канцелярські приналежності, витрати на\~одяг, які також слід враховувати при стягненні аліментів. З приводу матеріального стану відповідача, то суд зазначає, що [PERSON] працює в ТОВ «Ліга «Олімпійські резерви» та заробітна плата становить 12440,00 грн. на місяць (а.с. 37). Тобто розмір аліментів, заявлений позивачем, становитиме майже половину заробітної плати відповідача. Також відповідач обстежувався з приводу хвороби серця в 2022 році (а.с. 38-39). Належних доказів щодо заміни клапана серця ним не надано, як і постійного обстеження та лікування. Позивачем не\~доведено,\~що відповідач\~має можливість\~сплачувати аліменти\~на утримання\~повнолітньої дитини\~в розмірі\~5000,00\~грн.\~щомісячно. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги ті обставини, що на утриманні відповідача інших неповнолітніх та непрацездатних осіб не перебуває. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що дочка сторін проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та продовжує навчання, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, часткове їх визнання відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти у твердій грошовій сумі розміром 2500,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави, пропорційно до задоволеної частини вимог, судовий збір в розмірі 536,80 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від його сплати. Решту суми судового збору слід компенсувати за рахунок держави. Щодо відшкодування витрат занадання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано: договір про надання правової допомоги №1 від 04.01.2024 року (а.с. 41), ордер (а.с. 43), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 44) та акт виконаних робіт за надання правничої допомоги від 04.01.2024 року (а.с. 42). Зі змісту\~договору про\~надання правової\~допомоги встановлено,\~що за правову\~допомогу,\~передбачену даним\~договором [PERSON] сплачує адвокату иЧерняковій М.А. гонорар за домовленістю сторін в розмірі 5000,00 грн. (а.с. 41). Відповідно до акт виконаних робіт за надання правничої допомоги, адвокатом було виконано наступні послуги: складання необхідних документів, а саме відзив на позовну заяву та надсилання документів сторонам у справі; вивчення матеріалів справи, запитів, позовної заяви, написання апеляційної скарги та інше; ознайомлення з матеріалами справи у Вінницькрму міському суді Вінницької області, отримання рішення суду у Вінницькому міському суді. Визначений розмір витрат на правничу допомогу складає 5000,00 грн. (а.с. 42). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Позивачем не\~надано суду\~жодного належного\~та допустимого\~доказу щодо\~неспівмірності витрат відповідача на правову допомогу. Судом установлено,\~що дані\~витрати понесені\~з розглядом\~цієї справи,\~витрати є\~фактичними,\~відповідають обсягу\~наданих послуг\~та виконаних\~робіт,\~неминучими (у\~зв`язку\~із виконанням\~умов договору\~про правову\~допомогу),\~справа має\~для відповідача\~важливе значення.\~Тому,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлений\~розмір витрат\~є частково\~обґрунтованим та\~доведеним,\~відтак підлягає\~стягненню пропорційно\~розміру задоволених\~вимог з\~позивача на\~користь відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial