Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування якого покликається на те, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 28.04.2015 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 400 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 07.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття, а [INFO] син [PERSON] досяг повноліття. Визначена судом сума аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та спосіб їх стягнення на даний час не відповідає інтересам дитини, а забезпечення найкращих інтересів дітей є засадничим принципом регулювання сімейних відносин відповідно до ст.7 СК України. На даний час суттєво змінились життєві обставини, що впливають на розмір аліментів. Внаслідок інфляції, що відбулась в країні з часу постановлення рішення, сума в 1416,50 грн. (мінімальний гарантований розмір аліментів) не відповідає інтересам дитини та не задовольняє мінімальних потреб дитини. Після введення в Україні воєнного стану зросли ціни на всі послуги та товари. Для забезпечення фізичного, культурного розвитку дитини необхідно забезпечити якісне збалансоване харчування, одяг та взуття в залежності від сезону, придбання книжок, шкільного приладдя, доступ до мережі інтернет та комп`ютерної техніки для дистанційного навчання. Самостійно позивач не в змозі забезпечити зростаючих потреб дитини, натомість, надавати більшу суму для утримання дитини відповідач не бажає. Будь-якої іншої участі в житті дитини відповідач не приймає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати на її користь з відповідача аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Клопотання, процесуальні дії у справі. 19.09.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась; письмовою заявою підтримала позовні вимоги повністю, просить провести розгляд справи у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судова повістка надіслана відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, що вказана у довідці отриманій від УДМС України в Рівненській області. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із довідки про причини повернення судової повістки від 10.01.2024 року (поштове повідомлення №0600240383133), [PERSON] за зареєстрованою адресою відсутній. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] був належним чинним повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відзив не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із виконавчого листа, виданого Березнівським районним судом Рівненської області від 04.06.2015 року, встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.09.2011 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2017 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 14.11.2017 року, прізвище дружини пісдя державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51\~Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд погоджується із стороною позивача, що аліментів - 1416,50 грн. в наслідок інфляційних процесів та зростання цін не може забезпечити у повній мірі потреб дитини. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved