Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

05.12.2022 року позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 23.03.2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1678278, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 14.06.2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 01678278 від 23.03.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 32288 грн. з яких: 10000 грн. основного боргу та 22288 грн. відсотків. Всупереч умовам договору позики № 1678278 від 23.03.2021 року та незважаючи на повідомлення, відповідач не свої кредитні зобов`язання не виконує. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості суму заборгованості за Договором позики № 1678278 від 23.03.2021 року в розмірі 32288 грн., з яких: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 22288 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по справі. 29.11.2023\~року представником\~відповідача було\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву.\~В обґрунтування\~своїх заперечень\~щодо позову\~останній зазначає,\~що позивачем\~не було\~надано жодних\~доказів,\~на підставі\~яких можна\~було би\~встановити факт\~перерахування позикодавцемза\~Договором позики\~№ 1678278\~від 23.03.2021\~року на банківський картковий рахунок позичальника грошових коштів. При цьому, відсутні також докази зарахування відповідних коштів на картковий рахунок відповідача, що свідчить про відсутність ознак укладення договору позики, а відтак й обов`язок останнього щодо повернення коштів не міг виникнути. В задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 117-120). В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити (а.с. 4-зворот). Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав, які викладені у його відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, 23.03.2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1678278, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними (а.с. 6-11). 14.06.2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 01678278 від 23.03.2021 року (а.с. 12-16). Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 32288,00 грн., з яких: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 22288 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17). У своєму позові ТзОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики № 01678278 від 23.03.2021 року, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість в загальному розмірі 32288 грн. На підтвердження даної обставини позивач надає відповідний розрахунок заборгованості за вказаним правочином за період з 21.09.2021 року по 31.10.2022 року (а.с. 18). Натомість, заперечуючи щодо наявності правових підстав для задоволення позову, представник відповідача заперечує факт отримання [PERSON] будь-яких грошових коштів за договором позики № 01678278 від 23.03.2021 року. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В даному випадку при зверненні до суду з позовом стороною позивача не було надано доказів на підтвердження здійснення позикодавцем перерахування [PERSON] позики у вказаному в Договорі позики № 01678278 від 23.03.2021 року розмірі. Зі змісту наданого до суду Договору позики неможливо встановити на який саме рахунок позичальника та яким чином була перерахована позика. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачем було отримано грошові кошти у позику і в нього виникла заборгованість. Також варто зауважити, що відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача виклала свої заперечення щодо позову, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» отримало 29.11.2023 року (а.с. 125), проте станом на дату постановлення даного судового рішення жодних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог та на спростування доводів відповідних доводів позивачем додатково надано не було. За наведених обставин, суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, у зв`язку з чим у їх задоволенні просить відмовити. З огляду на положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі ст. ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України, \~

Outcome: dismissed