Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних. Зазначало, що 03.10.2008 між ПАТ КБ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 665-008-08Ф. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2011 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 146 948 дол. США. Згідно з ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.05.2017 задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва у справі № 2-4304/11. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2020 замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на ТОВ «Фінансова компанія «Гефест». У зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути 3 % річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, за період з 04.04.2020 по 04.07.2021 у розмірі 61 604 дол. США 31 цент. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2011 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» 8 146 948 дол. США. заборгованості за договором та 1820 грн. судових витрат (а.с.5-6). Згідно з ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2020 замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі, виданому Подільським районним судом м. Києва у цивільній справі №2-4304/2011 відносно [PERSON] (а.с.7-8). Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 3% річних за період з 04.04.2020 по 04.07.2021 у розмірі 61 604 дол. США 31 центів. Обґрунтовуючи правові вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 61 604 дол. США 31 центів за період з 04.04.2020 по 04.07.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» надано розрахунок 3% річних щодо грошового зобов`язання в іноземній валюті, виходячи з суми боргу у розмірі 8 146 948 дол. США. (а.с. 17). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказаний правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Оскільки стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 61 604 дол. США 31 центів за період з 04.04.2020 по 04.07.2021. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33 791 грн. 75 коп. судового збору.

Outcome: approved