Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором №809287533 від 18 січня 2022 року в загальному розмірі 18 686 гривень, з яких: 10 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 686 гривень - сума заборгованості за відсотками. Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 684 гривні судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що на підставі договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №809287533, укладеним 18 січня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , в сумі 18 686 гривень. Взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано в повному обсязі, а тому має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №809287533 в сумі 18 686 гривень, з яких: 10 000 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 686 гривень - сума заборгованості за відсотками. Позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18 686 гривень. У судове засідання представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не з`явився, проте в прохальній частині позову просить розгляд даної цивільної справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явився. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Судом встановлено, що 18 січня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №809287533 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит на суму 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме до 17 лютого 2022 року. Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 06 березня 2023 року, до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 18 686 гривень, з яких: 10 000 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 686 гривень - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ні на рахунки попереднього кредитора та має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором №809287533 від 18 січня 2022 року в загальному розмірі 18 686 гривень, з яких: 10 000 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 686 гривень - сума заборгованості за відсотками. Вищезазначене підтверджується: копією договору кредитної лінії №809287533 від 18 січня 2022 року, копією паспорту кредиту від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", розрахунком заборгованості, копією додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року, копією договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, витягом з реєстру боржників до договору факторингу №2 від 06 березня 2023 року. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються ст. 509 ЦК України відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В частинах 1 та 2 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦПК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з безумовним визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 2 684 гривні 00 копійок, сплачений позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved