Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через представника позивача - адвоката Бондаренко І.А. з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування заяви вказує, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року шлюб між ними розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , в свідоцтві про народження якої в відомостях про батька він записаний як батько дитини, але він вважає, що не є біологічним батьком дитини, про її існування взагалі не знав, так як довгий час до її народження не жив з відповідачкою та дитина народилася вже після розірвання шлюбу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено у справі підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2023 року клопотання представника позивача - адвоката Бондаренко І.А. задоволено. Призначено у справі судово-молекулярно-генотипоскопічну експертизу (ДНК) для встановлення біологічного батьківства. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити з підстав, зазначених у позові. В зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, представник позивача надала згоду на заочний розгляд справи. В подальшому надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, а позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі (а.с.186). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від відповідачки до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] в судовому засіданні в цілому не заперечила проти задоволення заяви. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.187). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності представника (а.с.184-185). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 26 серпня 2000 року виконавчим комітетом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №5, який було розірвано 16.11.2012 року відповідно до рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №1101/3438/12. Рішення набрало законної сили 27.11.2012 року (а.с.7). [INFO] народилася [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №13 (а.с.6). У свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний позивач [PERSON] . В судовому засіданні 30 січня 2023 року представник позивача адвокат Бондаренко І.А. заявила клопотання про призначення судово-молекулярно-генотипоскопічної експертизи (ДНК) для з`ясування питання чи позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2023 року клопотання представника позивача було задоволено та призначено по справі судово-молекулярну-генотипоскопічну експертизу (ДНК). На виконання клопотання експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судомо-медичної експертизи» ДОР» від 13.03.2023 року №145 (а.с.88) судом було здійснено виклик сторін до експертної установи для відібрання генетичних зразків для проведення експертизи (а.с.89-90). Однак, 18 квітня 2023 2021 року справу було повернуто до суду без виконання ухвали суду від 30 січня 2023 року, в зв`язку з неможливістю її проведення, через неявку відповідачки [PERSON] разом з дитиною 03.04.2023 року до експертної установи на експертизу, вказана інформація підтверджується листом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судомо-медичної експертизи» ДОР» від 07.04.2023 року №195 (а.с.91). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Однак позивач категорично заперечує той факт, що він є біологічним батьком [PERSON] , оскільки шість років до народження дитини він з відповідачем не перебував у фактичних шлюбних стосунках, даний факт також встановлений у рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року у справі №1101/3438/12 про розірвання шлюбу та показаннями свідка [PERSON] .. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Вирішуючи питання про доведеність факту кровного споріднення між позивачем і дитиною суд виходить з наступного. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Твердження, пояснення та заперечення сторін щодо обставин їхнього спільного життя та характеру їхніх взаємовідносин не є фактами у розумінні ст.179 ЦПК України, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача та заперечення відповідача або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , показала, що позивач доводиться їй рідним братом. Вказує, що позивач та відповідач проживали разом в с.Мирне Кропивницького району Кіровоградської області та мали власний будинок. Потім в січні 2007 року вони припинили шлюбні відносини, після чого позивач виїхав з будинку де вони проживали разом, і більше шлюбні стосунки вони не поновлювали, оскільки позивач почав проживати в м.Запоріжжя з іншою жінкою та створив з нею нову сім`ю. Суд зазначає, що показами свідка судом встановлено характеризуючі дані щодо осіб позивача та відповідачки, а також обставини, за яких сторони розпочали проживати однією сім`єю, фактично припинені шлюбні стосунки, характер їхніх взаємовідносин протягом спільного сімейного життя. Однак, такі покази не дають змогу встановити предмет доказування (коло обставин по даній конкретній справі, встановлення якого необхідне для правильного вирішення справи по суті, тобто для ухвалення законного і обґрунтованого рішення). Разом з тим, належним доказом для встановлення (спростування) батьківства позивача [PERSON] в судовому порядку міг би бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Однак, такий висновок у матеріалах справи відсутній, а експертиза не проведена у зв`язку з неявкою відповідачки [PERSON] разом з дитиною [PERSON] до експертної установи для проведення експертизи на виконання відповідної ухвали суду . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( ст.89 ЦПК України). Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Європейський суд з прав людини вказував, що необхідність захисту третіх осіб може виключати можливість змусити їх пройти будь-яке медичне обстеження, а саме ДНК-тест. Зокрема, якщо третьою особою є дитина (див., зокрема: MIKULIC v. CROATIA, № 53176/99, § 64, ЄСПЛ, 07 лютого 2002 року, BAGNIEWSKI v. POLAND, № 28475/14, § 54, ЄСПЛ, 31 травня 2018 року). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка знала про наявність в суді цивільної справи щодо оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини та про призначення експертизи, однак, стороною відповідачки [PERSON] не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазнячених у позові та на підтвердження обставин поважності причини неявки до експерта для проведення вказаної вище експертизи. У частині першій статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На переконання суду, ухилення [PERSON] від проведення судово-генетичної експертизи шляхом нез`явлення її разом з дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів свідчить про її небажання встановити об`єктивну істину за допомогою висновку щодо походження дитини, та спростувати доводи позивача про його не батьківство щодо дитини. Суд констатує, що факт ухилення [PERSON] від участі у проведенні судово-генетичної експертизи у справі шляхом неодноразової неявки до експертної установи для відбору зразків, при наявності необхідних для цього умов, унеможливило проведення вказаної експертизи. Відповідно до частини першої статті 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року), тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного спростування (встановлення) батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ, враховуючи обставини справи, покази свідків, що місять в собі загальну інформацію про стосунки сторін, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту відсутності кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Зазначене узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16-ц (провадження № 61-23601св18) та постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі №332/2901/15-ц, провадження №61-2171св20. Таким чином, враховуючи ухилення відповідачки від подання експертам необхідних матеріалів, документів та від участі в експертизі, де без цього провести експертизу неможливо, суд зважаючи на те, що для позивача ця експертиза має значення, визнає факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, тобто визнає, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та виключає з актового запису №13 від 26 січня 2022 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved