Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Межвінський С.Д., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Позов мотивує тим, що [PERSON] 63 роки, він не працює та є особою з інвалідністю ІІІ групи з загального захворювання і потребує сторонньої допомоги у виконанні життєвоважливих соціальних функцій. Єдиним доходом є пенсія для осіб з інвалідністю, яка на день подачі позову становить 2 100,00 грн. Інших джерел доходу у позивача немає. Пенсія не забезпечує необхідного мінімуму проживання, сума, яка залишається після оплати комунальних послуг та придбання ліків є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледве вистачає на харчування. [PERSON] проживає в будинку, який йому залишився від батьків та перебуває у аварійному стані, у ньому немає газу та відсутній санвузол. Повнолітні сини позивача [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги батьку добровільно не надають, не допомагають по господарству та жодної уваги не проявляють, хоча працюють і мають можливість надавати матеріальну допомогу. Знаходячись на межі бідності [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою. З урахуванням викладеного, просив стягувати з відповідачів на його користь аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно. 03.10.2023 року представник позивача адвокат Межвінський С.Д. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати з [PERSON] , на утримання батька [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Стягувати з [PERSON] на утримання батька [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. 27.10.2022 року через канцелярію суду представник позивача адвокат Охмак М.В. подав відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що посилання позивача на те, що він не працює через інвалідність третьої групи, є нічим іншим, як його ухиляння від працевлаштування і самозабезпечення, яке його не хвилювало все життя через повне його утримання нами фактично, тому що на нашу з братом думку, він вже є повністю здоровим, що дозволяє відмінити МСЕК дану інвалідність, яку ми з братом допомагали спочатку йому отримувати, фінансуючи його транспортні та інші витрати, підтримуючи морально. Вважають, що стан здоров`я позивача не відповідає даній інвалідності. Відповідно ніякої сторонньої допомоги позивач не потребує у «виконанні життєво важливих соціальних функцій», про зміст яких він сам не розуміє, і не знає про те якими вони є, що свідчить про загальне копіювання позовних вимог з інших примірників його безоплатним представником. Повідомляє суд, про те що постановлення позивача на пенсію по інвалідності, як єдиний засіб його виживання свідчить тільки про те, що все своє свідоме життя він не жив для родини, не думав про розмір своєї пенсії за віком, а не по інвалідності, яку він отримав тільки завдяки зусиллям відповідачів, оскільки думав тільки про себе ніколи багато і довго не працюючи на одному місці. Посилання на відсутність інших джерел доходу світить знову ж таки про небажання позивача працювати і дбати про себе самостійно. Вважають, що необхідним мінімум проживання забезпечить позивачу трудова участь на його користь, попри те, що розмір комунальних послуг в позові не вказано, так само як нічим не підтверджено витрати позивача на придбання ліків і яких конкретно. Коштів позивачу буде вистачати на харчування, якщо він припинить зловживати алкоголем і згадає про те, що зуби він собі і лікував за кошти відповідачів. Пояснюють, що будинок своїх батьків позивач сам довів до руйнівного стану, нічого в нього не вкладаючи як при житті його батьків, так і після їх смерті, що є його прямим обов`язком, як спадкоємцем даного житла, яке він до цього часу не оформив нотаріально на себе, відмовившись від матеріальної допомоги відповідачів. Відсутність газу в житлі позивача свідчить про його неспроможність самостійно вирішувати повсякденні нагальні питання, оскільки за нього вирішували сини дружиною, але ніколи він самостійно і вважають, що дану проблему йому було б соромно перекладати на чужі плечі, включно монтування йому санвузла, який [PERSON] робив з братом разом без його жодної участі по місцю проживання їх мами. Відповідачі вважають, що не мають жодного матеріального зобов`язання по відношенню до позивача через його багаторічне жорстоке ставлення до їх мами, [PERSON] , з врахуванням чого поліцією відкривався щодо позивача ряд кримінальних справ. Просять суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. 31.10.2023 року представником позивача адвокатом Межвінським С.Д. через канцелярію суду подано відповідь на відзив. В якому пояснює, що усі твердження твердження наведені у відзиві є оціночними судженями, не є інформацією чи відомостями, які б містили фактичні дані та мають за мету сформулювати негативну думку про особу позивача. 20.12.2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Охмаком М.В. через канцелярію суду подано зустрічну позовну заяву, однак в судовому засіданні він пояснив, що це не зустрічний позов а заперечення. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Представник позивача адвокат Межвінський С.Д. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив позовом задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на позов, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Охмак М.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Напередодні подав до суду вчергове заяву, за змістом якої послався на неможливість участі у судовому засіданні, у зв`язку з чим просив відкласти судовий розгляд на іншу дату. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.05.1986 м. Буськ райвідділом ЗАГС Львівської області, [PERSON] , народився [INFO] . Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.07.1988 м. Буськ райвідділом ЗАГС Львівської області, [PERSON] , народився [INFO] . Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною установою, [PERSON] встановлено безтерміново третю групу інвалідності (загальне захворювання). Дата огляду - 14.03.17-10.04.17. Встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності підтверджується також пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] . Довідкою про доходи №9777 1377 0940 6711 підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в Бродівському об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в лютому 2022 року становив 1934,00 грн, в березні 2022 - 2100,00 грн, в квітні, травні, червні та липні 2022 - 2100,00 грн. Загалом за вказаний період отримав 12434,00 грн. згідно характеристики виданої виконкомом Буської міської ради на [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Буськ, проживає в [ADDRESS] , не працює. гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності у міськвиконкомі не притягався, скарг та зауважень на його поведінку в міськвиконком не поступало, претензій до нього міськвиконком не має. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 08.04.2021 року комісії в складі начальника відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення Пенцака С.К., провідного спеціаліста відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення Михайлюка Н.Б. та спеціаліста І категорії відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення Дуткевич М.Р. під час обстеження матеріально побутових умов [PERSON] встановили: гр. [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . проживає в 3-х кімнатному будинку, електрофікований, нема газу, санвузол відсутній, приготування їжі здійснюється в його кімнаті на електричній плиті, в одній із кімнат видніються сліди протікання даху. Гр. [PERSON] проживає один на батьківській хаті. Згідно акту обстеження технічного стану житлового будинку [ADDRESS] від 12.08.2020 року комісії створеною згідно розпорядження Буського міського голови від 05.11.2019 р. № 62 у складі голови комісії - заступника Буського міського голови Зеленюха В.М., членів комісії - начальника управління капітального будівництва та інвестицій "Райінвест" Киричука А.Р., головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Буської міської ради Булавенка Г.О. даного дня в присутності [PERSON] за його зверненням проведено обстеження технічного стану житлового будинку. в ході обстеження встановлено, що заявник проживає без реєстрації у вищевказаному житловому будинку свого покійного батька [PERSON] на підставі витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.02.2020 року № 59495573. в фундаменті будинку видніються глибокі розкриті тріщини, місцями значне відшарування цегли. знос 60%. Стіни зовнішні із масивними прогресуючими тріщинами, відлущуванням глиняної штукатурки та відхиленням від вертикалі осі на 10 см. Знос 70%. Стіни внутрішні із глибокими тріщинами в місцях стику із суміжніми конструкціями, подекуди із відлущенням штукатурки. Знос 60%. Перекриття будинку і дах в місці протікання дощових вод обрешітка поражена гниллю, послаблення врубок і з`єднань. Знос 65%. На покрівлі будинку видніється пораження корозією. Знос 60 %. Загальний провент зносу будинку 63 %, загальна характеристика технічного стану - передаварійний, потребує капітального ремонту. Будинок не підключений до мереж газо- та централізованого водопостачання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи даний позов, суд звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У процесі судового розгляду судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідачів від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку. При цьому, останній отримує пенсію, однак, така є єдиним джерелом його доходу. Також позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц висловила правову позицію, згідно із якою положення ст. 202 - 203 СК України не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі. Тобто, при вирішенні даного спору повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу позивача в матеріальній допомозі. При цьому, отримання останнім доходів, які на даний час є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що такий не потребує матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачів, які досягли повноліття, є пенсіонером, йому довічно встановлено третю групу інвалідності (загальне захворювання), отримує незначний розмір пенсії. Обставин, які би свідчили про необхідність звільнення відповідачів від обов`язку утримувати батька, судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачів, наявність у них потреби у матеріальній допомозі, а також те, що відповідачі зобов`язані утримувати свого непрацездатного батька. При цьому, беручи до уваги сукупність встановлених обставин, суд вважає, що розмір заявлених позивачем до стягнення аліментів - в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно підлягає стягненню. Отож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідачів в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved