Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

29 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 р. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] . Шлюб розірвано 25 липня 2012 року. З жовтня 2015 року відповідачка виїхала до м. Ялта АРК, про місце свого проживання не повідомляла. Будь-якої допомоги на утримання дитини не надавала. Останній раз спілкувалася з дитиною 05.07.2016. З початку 2022 року дочка відмовляється спілкуватися з матір`ю навіть по телефону. Дитина фактично проживає разом з батьком та його матір`ю. Наведені факти та обставини свідчать про свідоме ухилення матері від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позивачем зазначено, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного, життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в, обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав. Відповідач позов визнала. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії. 18 вересня 2023 року суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи у підготовче судове засідання. Такою ухвалою суд залучив до участі у справі Орган опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпропетровської міської ради та зобов`язано надати висновок про розв`язання спору між батьками. 06 жовтня 2023 року від відповідачки надійшла заява про визнання позовних вимог, щодо позбавлення її батьківських прав не заперечує. 15 листопада 2023 року на адресу суду надійшов висновок Центральної адміністрації Дніпровської міської ради№361-р від 13.11.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] . 20 листопада 2023 року постановлено ухвалу про виклик у судове засідання представника Центральної адміністрації Дніпровської міської ради та зобов`язано надати документи на підставі яких складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. 04 грудня 2023 року такі документи надійшли на адресу суду. 04 грудня 2023 року від відповідачки надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. 04 грудня 2023 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. 18 січня 2023 року від відповідачки надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її участі, судове рішення просить направити електронною поштою. 22 січня 2024 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову з підстав викладених в ньому. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Позов визнала. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про народження від 16.07.2008, видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 647). Позивач зазначає, що після того як відповідачка виїхала на територію АРК Крим, остання не піклувалась про фізичний та духовний розвиток їх спільної дитини, не виконувала покладені на неї батьківські обов`язки та наміру їх виконувати не виявляє. Як вбачається з довідки №7881 про склад сім`ї від 20.10.2023 [PERSON] є уповноваженим власником квартири [ADDRESS] , де він зареєстрований разом з донькою [PERSON] . Як вбачається з характеристики [PERSON] , учениці 10-Б класу Дніпровського ліцею №28 Дніпровської міської ради, питанням щодо влаштування дівчинки до навчального закладу опікувалися батько та бабуся. Батьківські збори відвідує батько [PERSON] . Відповідач позовні вимоги визнала, матеріали справи містять кілька заяв [PERSON] , , якими вона відмовляється від своїх батьківських прав на доньку [PERSON] [INFO] . Згідно висновку Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №361-р від 13.11.2023, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні допитано неповнолітню [PERSON] , яка зазначила, що мати не цікавиться як у неї справи, не піклується про неї, не спілкується, жодних подарунків від матері не отримувала. Її утриманням займається батько. Мати бачила останній раз сім років тому. Проживає разом з батьком та бабусею і дідусем. Норми права застосовані судом. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Мотиви та висновки суду. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доньки доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача, як такої, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved