Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.11.2023 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., №8164 від 25.05.2019 року, таким що не підлягає виконанню, а також стягнути на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1288,32 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~В жовтні 2023 року позивач з відкритих джерел дізналася, що приватним виконавцем Проценко Д. Ю. постановою від 27.07.2022 року відкрито виконавче провадження для примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Данич О. Ф. №8164 від 25.05.2021 року, яким пропонується стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 15\~732,82 грн. \~ \~ \~ \~Виконавчий напис вчинений у супереч чинному законодавству, оскільки відсутні документи, що підтверджують безспірність вимоги та вчинено з пропуском строку, протягом якого стягувач міг звернутися з заявою про вчинення виконавчого напису. \~ \~ \~ \~Основними вимогами вчинення нотаріусом виконавчого напису є поанняументів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги в межах строку позовної давності у три роки. \~ \~ \~ \~З дня виникнення права вимоги у відповідача до дня вчинення виконавчого напису минуло більше як три роки, що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, під час вчинення оспорюваного виконавчого напису були відсутні підстави вважати, що розмір розміо заборгованості є безспірним. У відповідності до Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінети Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Сторони та треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідач відзив на позовну заяву не подав. 15.01.2024 року представником відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №8164, яким остання пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №003-07557-040511 від 04.05.2011 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами №42-К від 06.10.2017 року є ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року. Сума заборгованості складає 14533,05 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11288,07 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3244,98 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 15732,82 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком Д. Ю. від 27.07.2022 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №8164, виданого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. Відповідно до копії заяви про примусове виконання рішення від 07.09.2021 року відповідач подав приватному виконавцю Проценко Д. Ю. оригінал виконавчого напису №8164 від 25.05.2021 року та копію довіреності представника стягувача. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 Відповідно до п. 2 вказаного Переліку: кредитні договори,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями. Для\~одержання виконавчого\~напису додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на підставі якого нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, який з 22.02.2017 року визнаний у судовому порядку незаконним та нечинним. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові №910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 95). Якщо виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (п. 93). Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заявляючи про дійсність і безспірність своїх вимог до позивача, відповідач не надав суду жодних доказів на їх підтвердження, тому суд приймає рішення на підставі поданих позивачем доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору у розмірі 1288,32 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 30.10.2023 року між [PERSON] та адвокатом Гончаровим В. І. було укладено договір №8-Л про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 3 вказаного договору вартість наданої правової допомоги за цим договором є фіксованою 10\~000,00 грн, яка складається з консультації у цивільній справ 3200,00 грн, підготовка та направлення позовної заяви до суду 3400,00 грн, участь у розгляді позовної заяви 3400,00 грн до набуття рішення чинності та підготовку необхідних документів для виконання рішення суду. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №10/15 від 30.10.2023 року [PERSON] було здійснено оплату за договором №8-Л від 30.10.2023 року в розмірі 10\~000,00 грн. 15.01.2024 року представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу у повному обсязі. Позивачем не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували здійснення оплати гонорару адвоката, договору про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їх вартість, порядок обчислення. Сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно - правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що витрати на надання правової допомоги підтвердженні належним та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про стягнення судових витрат.

Outcome: approved