Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/7 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадковий житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Згідно адресної довідки наданої відділом адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2023 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належали в рівних частках кожному 2/7 частини частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] що підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.2023 року за № 838. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.09.2022 року, Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~ Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 12.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контри Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 4-5246, [PERSON] всю належну їй на праві власності частку будинку, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.04.2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved