Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

15.11.2023 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив суд: - визнати відмову відповідача у прийнятті позивача на роботу, оформленою записом від 15.11.2023 року на корінці направлення на працевлаштування, незаконною; - зобов`язати відповідача прийняти позивача на роботу підсобним робітником відповідно до договору фінансування суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану і укласти з ним строковий трудовий договір у період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року. Також не заявляв клопотання про звільнення від сплати судового збору за заявленою ним вимогою разом із похідною від неї у розмірі 1073,60 грн., однак надав для підтвердження вказаного факту ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області про відстрочення виконання судового рішення від 26.10.2023 року, яка набрала чинності, у справі №632/788/21, провадження №6/632/31/23, відповідно до якої встановлено, що позивач за критерієм матеріального стану не має коштів для сплати судового збору у визначеному розмірі, а тому від сплати судового збору позивача в даній справі слід звільнити на підставі ч.1 та ч.3 ст.136 ЦПК України з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про судовий збір». В обгрунтування позову зазначив, що йому відповідачем за направленням Первомайського управління Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості було відмовлено у прийнятті на роботу підсобним працівником на суспільно корисні роботи, що впливає на його матеріальний стан, не є законним, а тому підлягає визнанню у судовому порядку незаконною з відповідними правовими наслідками щодо такої відмови. Ухвалою судді від 27.11.2023 року було звільнено позивача від сплати судового збору та відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, надано сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, відмовлено позивачу у виклику та допиті свідка через відсутність належного обгрунтування підстав для такого допиту (а.с.10). 01.12.2023 року від позивача по справі надійшло клопотання про витребування доказів, які позивач позбавлений можливості отримати самостійно та які впливають на предмет позову як докази щодо заявленої позиції [PERSON] (а.с.13-14). Ухвалою судді від 04.12.2023 року вказане клопотання задоволено, оскільки заявлені позивачем докази впливають на предмет позову та можуть бути враховані при розгляді справи по суті та витребувано, у тому числі шляхом надання їх відповідачем разом із відзивом: - у КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області належним чином завірену копію договору про організацію суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану та їх фінансування; - у КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області належним чином завірену довідку про виконання суспільно корисних робіт; - у КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області завірену копію кошторису витрат; - з Первомайського управління Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості дані про наявність вакансії підсобного робітника для виконання суспільно корисних робіт станом на 15.11.2023 року (а.с.15). 06.12.2023 року в межах визначеного суддею строку з боку відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність, оскільки позивачу не було відмовлено у прийнятті на роботу як безробітного, а лише відкладено таке прийняття через погодні умови, відповідно відсутність підстави для задоволення вимог про прийняття на роботу, оскільки ретроспективність у трудових відносинах не передбачена (а.с.19-21). Разом із позовною заявою до суду надійшли витребувані судом докази від відповідача щодо залучення безробітних, які обліковуються у Первомайському управлінні Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості для виконання суспільно корисних робіт у період з 01.11.2023 року до 30.11.2023 року, чим вимоги ухвали судді від 04.12.2023 року були виконані (а.с.27-68). 13.12.2023 року на адресу суду надійшов лист від Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості про потребу відповідача у 17 підсобних робітниках для проведення суспільно-корисних робіт в умовах воєнного стану у період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року (а.с.69-70), чим були повністю виконані вимоги ухвали судді від 04.12.2023 року про витребування доказів. 22.12.2023 року позивач ознайомився із матеріалами справи (а.с.71). Інших заяв та клопотань від сторін не надходило та інші процесуальні дії судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач перебував станом на час подання позову на обліку у Первомайському управлінні Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості як безробітний. На підставі договору №203623111633СКР про фінансування суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, що виконуються зареєстрованими безробітними, укладеного між відповідачем та Харківським обласним центром зайнятості в особі Первомайського управіління Лозівської філії 16.11.2023 року, визначено створити 17 тимчасових робочих місць для проведення суспільно корисних робіт на території обслуговування КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області, у період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року на умовах повного робочого дня з оплатою вказаних робочих місць за рахунок фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (а.с.28-35). Відповідно до додатку 1 до вказаного договору на період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року було встановлено 17 тимчасових робочих місця для виконання суспільно корисних робіт у відповідача з відповідним фондом оплати труда та встановлення режиміц роботи (а.с.36). 13.11.2023 року на адресу Первомайського управління Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості від відповідача надійшла заявка на вказану кількість працівників (а.с.37). Специфікою вказаних 17 робочих місць була відсутність для них жодної кваліфікованих вимог, тобто відповідну працю могла виконувати будья-яка особа, направлена відповідним підрозділом центру зайнятості відповідачу. Позивачу на підставі запису у корінці направлення на працевлаштування від 15.11.2023 року було повідомлено про відтермінування його прийому на роботу до 01.12.2023 року, що фактично вказувало на відмову у прийнятті його на роботу у період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року на зазанчені 17 робочих місць (а.с.6). Вирішуючи справу по суті, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивача на було прийнято на роботу не через порушення вимог законодавства, а через фактичні вимоги до виконуваної роботи, а саме через погодні умови, які склалися станом на 20.11.2023 року, оскільки виконання роботи, яка планувалася до виконання, не могла бути здійснено в повному обсязі через наявні погодні умови. Позивач у своїй позовній заяві не довів зворотного, а саме прийняття відносно нього рішення про відмову у прийнятті на роботу через незаконні або інші не передбачені законом підстави, а відповідно немає підстав для задоволення позову. Визначення порядку роботи в межах зазначеної кількості працівників, які залучаються для проведення суспільно корисних робіт, входить в компетенцію органу, які замовляє роботи та саме він може в межах вказаної затребуваної чисельності визначати об`єм працівників, які дійсно потребуються для виконання суспільно корисних робіт у конкретний проміжок часу. Доказом цього є той факт, що у період з 03.11.2023 року до 14.11.2023 року відповідачем для виконання суспільно корисних робіт було залучено підсобних робітників у кількості 23 осіб (а.с.49). Чому Первомайське управління Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості видало відповідне направлення позивачу не може доказувати той факт, що позивачу було відмовлено у прийнятті на роботу у вказаний період, оскільки таке направлення грунтується на укладеному між відповідачем та центром зайнятості договорі, та центр зайнятості видає направлення відповідно до запропонованої кількості відповідних посад, що і було здійснено в даному випадку. В той же час визначення можливості застосування працівників входить до компетенції роботодавця та саме він несе відповідальність за використання вказаних коштів для оплати праці відповідних працівників за відповідну роботу, яка виконується. Порушення норм бюджетного законодавства, а саме укладення строкового трудового договору з направленим працівником без фактичного виконання роботи, є підставою для притягнення посадових осіб відповідача до юридичної відповідальності. Тому відповідач використовує залучених працівників в межах фактично можливості їх використання. Обов`язку приймати на роботу за направленням центру зайнятості за відсутності фактичної роботи для працівника у відповідача немає, не зважаючи на наявність укладеного договору, який, до того ж, укладався за декілька днів до часу початку роботи, мав тимчасовий характер та відповідно до п.п.4.4 Договору. До того ж позивач міг дізнатися про вказані обставини і самостійно у відповідача, звернувшись із відповідною заявою до нього, що він не зробив. Відповідно до частин 1-3 статті 22 Кодексу законів про працю власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади); забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, тобто відмова без будь-яких мотивів або з підстав, що не стосуються кваліфікації чи професійних якостей працівника, або з інших підстав, не передбачених законом; на вимогу особи, якій відмовлено в прийнятті на роботу, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, зобов`язані письмово повідомити про причину такої відмови, яка має відповідати частині першій цієї статті. Залучення безробітних осіб для проведення суспільно корисних робіт за заявкою органу місцевого самоврядування під час воєнного стану передбачено п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та постановою Кабінету Міністрів України №753 від 13.07.2011 року «Про затвердження порядку залучення працездатних осіб до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану». Вказані нормативно-правові акти не містять обов`язку роботодавця використовувати залучених працівників для виконання роботи за будь-яких умов в разі відсутності необхідності такого залучення. Відповідно через відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання відмови у залученні до роботи незаконною, а саме визнання судом відсутності як факт відмови у прийнятті на роботу, так і обов`язку роботодавця приймати на роботу направлену особу з центру зайнятості за будь-яких умов, то відповідно відсутні підстави для задоволення похідної вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти його на роботу у період з 20.11.2023 року до 30.11.2023 року. Крім цього, судові витрати по справі на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при відкритті провадження, а у задоволенні позовних вимог суд відмовляє. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed