Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2008 у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 195. Витрати по справі він несе одноособово. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 04.10.2008. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, розподіл обов`язків. Подружні відносини припинилися з червня 2023 року. Можливості зберегти сім`ю не має. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив шлюб розірвати, судові витрати з відповідачки не стягувати. Можливості зберегти шлюб не має, більше 8 місяців вони проживають окремо. Просив прийняти визнання позову відповідачкою та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу та винесення рішення в підготовчому судовому засіданні, про що подала відповідну заяву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 08 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2008 у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 195. Після розірвання шлюбу залишити проживати з ним малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а з відповідачкою - малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Витрати по справі він несе одноособово. 12 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 27 грудня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вона визнала позов частково: визнала в частині розірвання шлюбу, заперечила щодо залишення сина на проживанні з позивчем. До відзиву долучено доказ його направлення позивачу. 16 січня 2024 року позивач подав письмові пояснення на спростування тверджень, зазначених у відзиві, з відповідними доказами, а також заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей. Ухвалою суду від 16.01.2024 позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду. 16 січня 2024 року відповідачка подала заяву про визнання позову, не заперечила проти розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідачки про визнання позову про розірання шлюбу не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка позов про розірвання шлюбу визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб, тому суд приймає визнання нею позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2008 року, який зареєстрований 04.10.2008 у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 195, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження: [PERSON] народилася [INFO] , на що вказують свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2009 та серії [NUMBER] , яке видано повторно 20.06.2023 (а.с. 7, 31); [PERSON] народився [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.2013 та серії [NUMBER] , яке видане повторно 20.06.2023 (а.с. 8, 29); [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14.04.2015 та серії [NUMBER] , яке видане повторно 20.06.2023 (а.с. 9, 30). Як вказано вище, звертаючись до суду з даним позовом, позивач ставив вимогу про визначенням місця проживання малолітніх дітей, проти чого частково заперечувала відповідачка, обгрунтування чому перший виклав у позовній заяві та письмових поясненнях, друга - у відзиві на позов, на підтвердження своїх доводів та заперечень сторони надали нищеописані докази. Як вбачається з акта обстеження № 151 від 05.12.2023, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з червня 2023 року. Син [PERSON] проживає разом з батьком за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Дитина знаходиться під опікою та на повному утриманні батька (а.с. 10). Згідно з актом обстеження від 26.12.2023, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] зі своїми дітьми (а.с. 27). За вищевказаною адресою відповідачка орендує квартиру, на підтвердження чого надала договір оренди квартири у приватної особи від 07.06.2023 та акт прийому-передачі квартири від 07.06.2023 до даного договору (а.с. 24-26, 28). Проте до початку підготовчого судового засідання позивач подав письмові пояснення на спростування тверджень, зазначених у відзиві, до яких долучив довідку № 1-070 від 09.01.2024, в якій зазначено, що [PERSON] , учень 5-В ліцею "Європейський", навчається у Долинській дитячо-юнацькій спортивній школі на відділенні боксу. Заняття проходять у понеділок, середу, четвер, п`ятницю з 15:00 до 17:15 (а.с. 35), в яких також вказав, що не підтримує свою вимогу про визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки не бажає їх травмувати, у зв`язку з чим подав заяву про залишення такої вимоги без розгляду. Натомість настояв на вимогах про розірвання шлюбу. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію сторін, висловлену під час підготовчого судового засідання, враховуючи визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи сторін про те, що шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберігати сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечила [PERSON] , визнавши позов. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спору з приводу визначення місця проживання дітей між сторонами на даний час немає. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 56, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved