Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

08.09.2023 р. адвокат Качмар І.О., який представляє інтереси позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів пеню, інфляційні втрати та 3% річних у зв`язку із невиконанням обов`язку з виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір якого визначений рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог вказує на задоволення судом 31.05.2023 р. позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхова група «ТАС», [PERSON] про відшкодування шкоди за яким з ПрАТ «Страхова група «ТАС» стягнуто невиплачене страхове відшкодування у розмірі 17118,00 грн., а з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 27420,07 грн. У зв`язку із невиконання відповідачами грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» за період з 30.10.2017 р. (заподіяння шкоди внаслідок ДТП) по 04.09.2020 року (момент часткової виплати страхового відшкодування) із страхової суми на одного потерпілого 100000,00 грн. 3% річних у розмірі 8548,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 17801,67 грн. та в порядку ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню у розмірі 84928,79 грн. За період з 04.09.2020 р. по 11.08.2023 р. (момент виконання рішення суду шляхом закінчення виконавчого провадження) на суму 17118,00 грн. просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» пеню у розмірі 14842,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 8596,37 грн., 3% річних у розмірі 1507,00 грн. Окрім цього, з [PERSON] за період з 30.10.2017 р. (заподіяння шкоди внаслідок ДТП) по 09.08.2023 р. (момент виконання рішення суду шляхом закінчення виконавчого провадження) на суму 27420,07 грн. просить стягнути 3% річних у розмірі 4753,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 21102,34 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2023 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.11.2023 р. від ПрАТ «Страхова група «ТАС» надійшов відзив у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами. Вказує, що 24.10.2018 р. позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування. Після чого його було повідомлено, що на підставі ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призупинено розгляд страхової виплати, оскільки на момент звернення щодо ДТП, яка мала місце 30.10.2017 р. здійснювався розгляд справи в порядку кримінального провадження. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.04.2019 р., який був змінений вироком Львівського апеляційного суду від 30.06.2020 р. винну особу притягнуто до відповідальності. 07.08.2020 р. позивач [PERSON] подав до АТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування, а 04.09.2020 р. тобто протягом 90 днів із моменту отримання відповідної заяви, йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 82882,00 грн. Таким чином, до даних правовідносин норми щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат не можуть бути застосовані, оскільки виплати відбулась згідно п. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім цього, відповідач заявляє про застосування судом строку позовної давності та заявляє клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 14.11.2023 р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що зміст зобов`язання встановлено рішенням суду 31.05.2023 р. у справі №450/3402/20, яке виконано ним належним чином, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Таким чином прострочення боржника не настало, а тому підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат відсутні. 13.12.2023 р. від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про застосування спеціальної позовної давності в один рік згідно положень ст. 549, ч. 2 ст. 258 ЦК України. 01.12.2023 р. надійшла відповідь на відзив [PERSON] у якому представник позивача вказує, що грошове зобов`язання виникло 30.10.2017 р у зв`язку із вчинення ДТП, а фактично він його виконав 09.08.2023 р., що має наслідком настання відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України. 04.12.2023 р. надійшла відповідь на відзив АТ «СГ «ТАС» у якій йдеться про те, що оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і випадку прострочення його виконання настає відповідальність за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Якщо відповідний розрахунок здійснено позивачем не вірно, то суд, самостійно визначає суми нарахувань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу протягом якого мало місце невиконання такого зобов`язання. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 04.09.2020 р. АТ «Страхова група «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 82882,00 грн. на подану [PERSON] заяву від 07.08.2020 р. Оскільки здійснювався розгляд кримінальної справи за ч.2 ст.286 КК України остаточне рішення у якій прийнято Верховним Судом у Постанові від 27.01.2021 р. Вказана обставина не заперечується жодною зі сторін. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, зобов`язання АТ «Страхова група «ТАС» щодо виплати страхового відшкодування проведено у строк, а від так не є порушеним. Щодо вимог про стягнення з АТ «Страхова група «ТАС» за період з 04.09.2020 р. по 11.08.2023 р. (момент виконання рішення суду шляхом закінчення виконавчого провадження) на суму 17118,00 грн. просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» пеню у розмірі 14842,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 8596,37 грн., 3% річних у розмірі 1507,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.05.2023 р. (ун. № 450/3402/20) вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», окрім раніше сплаченого, на користь [PERSON] 17118 грн. (сімнадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень невиплаченого страхового відшкодування. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27420,07 грн. (двадцять сім тисяч чотириста двадцять гривень 7 коп.) різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження вказане рішення набрало законної сили 11.07.2023 р. Тобто, саме із цього моменту починається перебіг строку за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказане рішення суду виконано АТ «Страхова група «ТАС» 11.08.2023 р., а [PERSON] 09.08.2023 р., що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц (провадження N 14-241цс19) та N 646/14523/15-ц (провадження N 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі N 922/3095/18 (провадження N 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19). У постанові від 07 квітня 2020 року у справі N 910/4590/19 (провадження N 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 161/12771/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі N 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі N 711/4010/13, від 23 червня 2020 року у справі N 536/1841/15-ц, від 07 липня 2020 року у справі N 712/8916/17, від 22 вересня 2020 року у справі N 918/631/19, від 09 листопада 2021 року у справі N 320/5115/17. Відповідно до ст. 36.5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що відповідачі у встановлений законом строк не виконав зобов`язання щодо сплати заборгованості на користь позивача, сума якої встановлена рішенням суду 31.05.2023 р., яке набрало законної сили 11.07.2023 р., таким чином допущено прострочення грошового зобов`язанням, внаслідок чого на суму цього зобов`язання нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування, зокрема, 3 % річних, інфляційні втрати, а щодо відповідача АТ «Страхова група «ТАС» і пеня в порядку ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом із цим суд не погоджується із періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат, вказаних позивачем з 30.10.2017 р., оскільки початок перебігу строку починається не з моменту заподіяння шкоди внаслідок ДТП, а з моменту набрання рішенням законної сили, яким у даному випадку встановлено розмір відшкодування, що підлягає сплаті. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати розраховуються за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. 3% розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Таким чином, згідно розрахунку здійсненого судом, з відповідача АТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача за період з 11.07.2023 р. по 11.08.2023 р. на суму 17118 грн. підлягає стягненню 3% річних у розмірі 45,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 0 грн., пеня у розмірі 708,17 грн. Згідно розрахунку здійсненого судом, з відповідача [PERSON] за період з 11.07.2023 р. по 09.08.2023 р. на суму 27420,07 грн. підлягає стягненню 3% річних у розмірі 67,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем до відповідача АТ «Страхова група «ТАС» заявлено позовні вимоги на загальну суму 136223,87 грн., задоволено судом до стягнення 753,19 грн., тобто 0,6% від заявленої суми, отже сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 9,72 грн. Позивачем до відповідача [PERSON] заявлено позовні вимоги на загальну суму 25855,34 грн., задоволено судом до стягнення 67,61 грн., тобто 0,26% від заявленої суми, отже сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4,21 грн.

Outcome: partial