Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 2002 по 2003 роки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . У 2003 році Теплицьким районним судом шлюб між сторонами розірвано. За рішенням Теплицького районного суду з 2004 року з відповідача на користь позивача стягненню підлягали аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до рішення Теплицького районного суду № 144/80/21 від 30.03.2021 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, на період його навчання, починаючи із 18.01.2021 і до припинення навчання - 30.06.2023. Після отримання диплому бакалавра, а саме з 01.09.2023 син [PERSON] є здобувачем освітнього ступеня «магістр» денної форми навчання, група ІСТ - 11д (м), спеціальність 126 «Інформаційні системи та технології» освітня програма «Інформаційні технології в бізнесі» за договором про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету. Період навчання з 01.09.2023 по 27.12.2024, стипендію не отримує. Джерела доходів у сина немає, позивач не має можливості самостійно утримувати сина на період навчання. Відповідач не проживає з позивачем, є працездатним та на даний час працює, не спілкується з сином. Домовленості про сплату аліментів на утримання сина на період його навчання сторонами не досягнуто. За вказаних обставин син, який перебуває у скрутному матеріальному стані, потребує фінансової допомоги, яка необхідна для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, зошитів та книжок, оплати за проїзд та навчання, проживання в гуртожитку. Ухвалою судді від 30.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В разі неявки позивача у судове засідання, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 31.10.2018 (а.с. 9). З 01.09.2023 [PERSON] є здобувачем освітнього ступеня «магістр» І курсу денної форми навчання, група ІСТ - 11д (м), спеціальність 126 «Інформаційні системи та технології» освітня програма «Інформаційні технології в бізнесі» та навчається за договором про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету. Період навчання з 01.09.2023 по 27.12.2024, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою № 527 від 21.09.2023, виданою Вінницьким торговельно - економічним інститутом (а.с. 12). Син сторін у справі не працює, джерела доходів немає, тому потребує матеріальної допомоги від батьків, яка йому необхідна для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, придбання зошитів та книжок, оплати за проїзд, проживання в гуртожитку, оплату за навчання. Позивач не має можливості самостійно його утримувати на період навчання. Добровільної угоди щодо утримання повнолітнього сина на час його навчання між сторонами не досягнуто. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до ст. 199 СК України і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв`язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною з навчанням. Отже, утримання дитини є рівною мірою обов`язком обох батьків і витрати на період продовження її навчання не мають бути важким тягарем лише для одного з батьків. Із наданих позивачем та наявних у матеріалах справи доказів, із урахуванням заочного розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому їх просить стягнути позивач. З огляду на наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача стягненню підлягають аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі частки від заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 25.10.2023 і до закінчення навчання в Вінницького торговельно - економічного інституту Державного торговельно - економічного університету, тобто по 27.12.2024, але не більше як до досягнення сином 23-х років за умови продовження навчання. За змістом статетей 191, 201 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду з позовом. За змістом частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що 20.10.2023 між [PERSON] та адвокатом Панченком Д.І. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, пунктом 3.1 якого встановлено, що вартість послуг складає 800, 00 грн. На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. позивачем надано копію квитанції № 20/10-23 та акт приймання - передачі послуг професійної правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 25.10.2023. Таким чином [PERSON] підтверджено належними доказами понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved