Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

03 жовтня 2023 року позивача [PERSON] через свого представника адвоката Ступніка С.В. звернувся до суду з позовом, який обгрунтовано тим, що між позивачем та Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області 26.03.2012 було укладено два договори оренди землі щодо земельних ділянок, площами 24,1000 га і 3,0000 га, кадастрови номери: 5325183800:00:003:0091, 5325183800:00:003:0092, відповідно, розташованих в урочиці Ріжок Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області для ведення городництва, строком на 5 років. Договори зареєстровані у відділі Держкомзему у Чорнухинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.05.2012 за №№532510004001987, 532510004001986. Після закінчення строку договорів орендар має переважне право поновлення їх на новий строк (п.7). Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20.03.2018 у справі №549/51/18, визнано поновленими вказані договори на той же строк та на тих умовах. На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено записи №27562680, 27563225 від 15.08.2018, строк дії договорів закінчується 15.08.2023. На виконання пункту 7 Договору позивач заздалегідь неодноразово письмово повідомляв Чорнухинську селищну раду (правонаступника у відповідних правовідносинах органу, уповноваженого на здійснення повноважень розпорядження вказаними земельними ділянками) про намір поновити (продовжити) дію договорів оренди на вищевказані земельні ділянки. 06 квітня 2023 року позивачем отримано відповіді від Чорнухинської селищної ради про те, що за результатами всебічного та повного розгляду наданих до клопотання документів, відмовлено у поновленні договору оренди землі з кадастровими номерами 5325183800:00:003:0091 і 5325183800:00:003:0092. Позивач вважає, що відмови Чорнухинської селищної ради є незаконними, необґрунтованими, такими, що порушили передбачене законом та договором право позивача на поновлення дії договорів оренди земельних ділянок. [PERSON] належно виконував обов`язки за умови договорів, що підтверджується відсутністю скарг на нього зі сторони орендодавця протягом 11 років, земельні ділянки використовувалися за цільовим призначенням, щорічно в повному обсязі, своєчасно сплачувалася орендна плата, а тому він має переважне право перед іншими особами на укладення договорів оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). На виконання вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі» і п.7 спірних договорів про оренду землі, раніше ніж за місць до спливу строку дії договору оренди землі, орендар направив орендодавцю листи-повідомлення вказаних договорів оренди землі з проектами додаткових угод (договорів). Позивач (орендар) у встановленому порядку 20.02.2023 надав відповідачу (орендодавцю) листи-повідомлення щодо поновлення договорів. Чорнухинська селищна рада листом від 09.03.2023 з посиланням на рішення Чорнухинської селищної ради №№699,700 від 23.02.2023 повідомила про відмову з підстави ненадання проектів додаткових угод. Позивач повторно, з наданням таких проектів додаткових угод 23.02.2023, тобто з дотриманням строків, передбачених умовами договорів та приписами законодавства звернувся до відповідача. Повторно розглянувши звернення позивача йому було відмовлено листом від 06.04.2023 у поновлені договорів, з посиланням на рішення №№777,778 від 23.03.2023 з підстав, що площа земельної ділянки, яка надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6га. Таку підставу відмови вважають протиправною, оскільки норма ст.36 ЗК України в даному випадку не застосовується, - при поновленні договору оренди землі на новий строк та на тих же умовах застосовується норма, яка діяла при укладенні договору, тобто на дату підписання договору 26.03.2012 (без обмеження в площі). Просить суд визнати протиправним та скасувати: -рішення Чорнухинської селищної ради №777 від 23.03.2023 про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки №б/н від 26.03.2012, площею 3,0000 га, кадастровий номер 5325183800:00:003:0092; -рішення Чорнухинської селищної ради №778 від 23.03.2023 про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки №б/н від 26.03.2012, площею 24,1000 га, кадастровий номер 5325183800:00:003:0091. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 23.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 22 листопада 2023 року ухвалою Чорнухинського районного суду у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 22.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач 22.01.2024 та його представник 04.12.2023 позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, у наданих письмових поясненнях просив розгляд справи проводити без його участі. У поданому відзиві та додаткових поясненнях прохали відмовити у задоволенні позовних вимог зважаючи на таке. Не заперечують укладення 26 березня 2012 року між Чорнухинською РДА та [PERSON] договорів оренди землі, площами 24,1000 га і 3,0000 га, кадастрові номери: 5325183800:00:003:0091 та 5325183800:00:003:0092, відповідно, що знаходяться в урочищі Ріжок Поста-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, які були поновлені на той же строк та на тих же умовах рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20.03.2018. 20 лютого 2023 року [PERSON] звертався до Чорнухинської селищної ради з листами повідомленнями від 20.02.2023 про поновлення Договорів оренди на той же строк та на тих же умовах. Оскільки позивачем проекти договорів оренди землі надано не було, домовленості щодо істотних умов договору стосовно площі земельної ділянки не досягнуто, рішенням Чорнухинської селищної ради від 23.02.2023 у поновленні договорів оренди землі [PERSON] було відмовлено. 23 лютого 2023 року [PERSON] повторно звернувся до Чорнухинської селищної ради з листом-повідомленням про поновлення договорів оренди землі №б/н від 26.03.2012 на новий строк. Позивачем до повторних листів-повідомлень про поновлення договорів оренди землі додані проекти договорів. 23 березня 2023 року рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання під час дії воєнного часу Чорнухинською селищною радою відмовлено у поновленні договору оренди землі [PERSON] на земельні ділянки площами 3,0000 га і 24,1000 га, з цільовим призначенням для городництва на підставі того, що площа земельної ділянки, яка надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 га згідно з ст.36 ЗК України. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору на земельну ділянку площею 3,0000 га і 24,1000 га для городництва переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється, що передбачено ч.4 ст.33 Закону України «Про оренди землі». Рішення Чорнухинської селищної ради №№777,778 від 23.03.2023 вважають такими, що прийняті згідно з чинним законодавством. Орендодавець чи навіть сам орендар може не бажати продовжувати строк оренди землі. За орендодавцем як за власником орендованої нерухомості законодавством закріплюється основи майнового права до української правової системи, зокрема право розпоряджатися майном у власності. Чорнухинська селищна рада Лубенського району Полтавської області не має наміру поновлення договорів оренди землі від 26.03.2012, які були укладені між Чорнухинською РДА та [PERSON] та не зобов`язана обгрунтовувати свою відмову від продовження орендних відносин так як має виключне право, оскільки є власником земельної ділянки та розпоряджається нею на власний розсуд. Відповідно до постанови Верховного Суду №272/440/18 від 28.09.2020, орендодавець не повинен якимось чином обгрунтовувати свою відмову від продовження орендних відносин, а переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. У постанові №693/42/18 від 04.12.2019 Верховний Суд зазначив, що закон зобов`язує орендодавця повідомити орендаря про бажання чи небажання продовжувати договір, а не вказувати причини такого. Зміст позову свідчить про помилкове ототожнення позивачем правового інституту пролонгації договору оренди (продовження договору на той же строк і на тих самих умовах), врегульованого положення ст.767 ЦК України, який реалізовується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правого інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок реалізації переважного права добросовісного орендаря (ст.777 ЦК України), сутністю якого є укладання договору оренди на новий строк, а не його автоматичне поновлення. Вказані правові інститути є взаємовиключними, оскільки реалізація орендарем переважного права можлива тільки у разі припинення дії попереднього договору оренди, а суть такої реалізації зводиться до надання добросовісному орендарю переваги перед іншими особами за рівних запропонованих орендодавцю умов договору оренди. Позивач, стверджуючи про порушення переважного права на укладення договору, натомість заявляє позовну вимогу про визнання договору продовженим на той самий строк, на тих самих умовах (окрім суми орендної плати), тобто просить суд вирішити спір щодо автоматичного продовження дії попереднього договору оренди. Правова природа законодавчого поняття «переважне право на укладення договору оренди» свідчить про укладення нового договору на новий строк, а не його пролонгації на тих же умовах, а питання переважного права на укладення договору оренди на новий строк врегульовано ст.777 ЦК України і може бути реалізовано орендарем виключно за наявності таких обставин: -закінчення строку дії договору оренди (та заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди на тих же умовах); -наявність волевиявлення орендодавця на передання об`єкту оренди, що знаходився в користуванні орендаря за договором, строк дії якого закінчився. Відповідно до усталених правових висновків Верховного Суду порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: -із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; -у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; -укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб. За обставинами даної справи не вбачається порушення відповідачем переважного права позивача на укладення договору оренди. Вищевикладене та положення ч.1 ст.41 Конституції України, ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України свідчать, що право вибору власника здавати своє майно в оренду чи використовувати для власних потреб є повним, безумовним та необмеженим. Отже, за наявності заперечень орендодавця проти поновлення договору виключається можливість продовження договору на новий строк на тих самих умовах, договори оренди поновленню не підлягають (а.с.55-61). В наданих додаткових поясненнях відповідачем зазначено, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Чорнухинської селищної ради, яким йому було відмовлено у поновленні договору оренди землі, не є ефективним способом захисту зазначеного права, оскільки не відновлюють порушене право позивача щодо поновлення договору оренди землі та тих же умовах, які визначались попереднім договором оренди. Сам по собі факт визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення не зумовлює автоматичне поновлення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, яке підлягає захисту у спосіб, установлений законом, а саме шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди. Ефективним способом захисту права позивача на поновлення раніше укладеного договору оренди, визначеного у ст.33 Закону України «Про оренду землі», є вимога про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із викладенням її змісту. Оскільки позивач вимог щодо визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту не заявляє, у позові належить відмовити у зв`язку з обранням неналежного способу захисту порушеного права (а.с.115-117). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до частин першої, третьої статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.3,4, п.п.3,4 ч.5 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16\~ЦК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Судом встановлено, що між позивачем та Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області укладено два договори оренди землі б/н від 26.03.2012, щодо земельних ділянок, площами 24,1000 га і 3,0000 га, кадастрові номери: 5325183800:00:003:0091 та 5325183800:00:003:0092, відповідно, розташованих в урочиці Ріжок Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області для ведення городництва, зареєстрованих у відділі Держкомзему у Чорнухинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.05.2012 за №№532510004001987, 532510004001986. Строк дії договорів - 5 років. Згідно з п.7 Договорів після закінчення строку договорів орендар має переважне право поновлення їх на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.7-10, 26-29,63-64,69-70,75-76,84-85). З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права видно, що 15.08.2018 зареєстровані право оренди за №№27563225,27562680 на підставі договорів оренди землі б/н, виданих 26.03.2012, кадастрові номери 5325183800:00:003:0091 і 5325183800:00:003:0092, строк дії -5 років згідно з рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20.03.2018 у справі №549/51/18 (а.с.12-13,31-32). Орендар [PERSON] , орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельні ділянки, площами 3,0 і 24,1 га, кадастровий номер: 5325183800:00:003:0092, 5325183800:00:003:0091, за реєстраційними номерами 1625840253251, 1625790153251 зареєстровано 10.12.2019 за Чорнухинською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Чорнухинської селищної ради (а.с.65, 22-23,41-42). Рішеннями Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області «Про відмову у поновленні договору оренди землі [PERSON] » №№777, 778 від 23.03.2023, [PERSON] відмовлено у поновленні договорів оренди землі щодо земельних ділянок, площами 3,0 і 24,1 га, кадастрові номери 5325183800:00:003:0092, 5325183800:00:003:0091, відповідно, з цільовим призначенням для городництва, укладених 26.03.2012 та зареєстрованих відділом Держкомзему у Чорнухинському районі від 04.05.2012, реєстраційні номери 532510004001987, 532510004001986. Підставою для відмови стало недосягнення домовленості щодо істотних умов договорів, зокрема, розміру земельних ділянок, оскільки згідно з ст.36 ЗК України площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара (а.с.18-19, 37-38). Частиною першою статті 124\~ЗК Українивизначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 627\~ЦК Українивстановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини другої статті 792\~ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі». Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33\~цього Законупо закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Таким чином, для застосування частини першої статті 33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього законунеобхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18). Оскільки сторони не досягли згоди щодо умов договору оренди на новий строк, орендарем надано проекти договорів з умовами, які не були погоджені орендодавцем, враховуючи також те, що власник земельної ділянки-орендодавець вказував на відсутність намірів продовжувати договірні відносини з оренди землі, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договорів оренди землі від 26 березня 2012 року на певних умовах, суд дійшов висновку, що переважне право позивача не порушено й не підлягає відновленню в обраний ним спосіб. Наявність обґрунтованих заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке передбачено положеннями статті 33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»і може підлягати захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено, а отже заявлений позов задоволенню не підлягає. У разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі №272/440/18. Крім того необхідно зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Вимога про визнання рішень органів місцевого самоврядування незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення таких вимог не призвело б до відновлення користування відповідною земельною ділянкою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)). Враховуючи викладене, заявлені в цій справі вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах. За таких обставин підстав до задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed