Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з даним позовом, який обґрунтував тим, що Відповідачка, [PERSON] , являється йому рідною сестрою. З грудня 2010 року до осені 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року у справі №305/2366/14, яке набрало законної сили 10 лютого 2015 року, визнано [PERSON] батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] в сумі 500 гривень щомісячно. Надалі з 13 квітня 2018 року на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 березня 2018 року у справі №305/180/18, збільшено розмір стягуваних із [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] до суми 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, відповідачі, [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої [PERSON] . Однак, відповідачі, будучи батьками, зобов`язаними відповідно до закону виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, ухилилися від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Зокрема, [PERSON] із самого народження дочки не цікавився нею, жодного разу її не бачив. Ситуація не змінилася і після визнання його батьківства в судовому порядку. [PERSON] останні чотири роки та в даний час веде той спосіб життя, який не поєднується з наявністю малолітньої дочки в сім`ї, не цікавиться станом здоров`я дитини, ігнорує навіть загальні потреби дочки. Малолітня [PERSON] , якій [PERSON] являється рідним дядьком, проживає разом з ним, перебуває на його повному утриманні та вихованні, притаманному обов`язкам батьків. Відповідачі проживають окремо від дитини. Так, [PERSON] жодного разу із самого народження дочки не проживав із нею, а [PERSON] , хоч і зареєстрована в будинку, в якому проживає Позивач із неповнолітньою племінницею, [PERSON] , але фактично проживає в іншому населеному пункті - с. Косівська Поляна, Рахівського району, що значно віддалено від місця проживання дитини. Веде аморальний спосіб життя. Своєю чергою, неповнолітня [PERSON] проживає в [ADDRESS] , в сім`ї Позивача. Навчається у Квасівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 2018 року. У 2023-2024 навчальному році переведена до 6-Б класу даного закладу, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, має нахил до гуманітарних дисциплін. Добре запам`ятовує навчальний матеріал. Зарекомендувала себе як працелюбна та відповідальна учениця. Старанна. На уроках уважна. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь в громадському житті класу та закладу. Комунікабельна, добродушна, товариська, охайна. Користується авторитетом серед однокласників. Такі характеризуючі неповнолітню [PERSON] свідчать про те, що остання проживаючи в його сім`ї отримує належний рівень виховання, навчання, здоровий фізичний та психологічний розвиток. Натомість батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не проявляють інтересу до життя власної дитини, не надають їй все необхідне для виховання в розумінні положень глави 13 СК України. Проживання в межах одного району, не вважається належною реалізацією батьківського піклування. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] свідомо обрали такі життєві умови, за якими їх участь у вихованні дитини є відсутньою, що свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків. Такі життєві умови були обрані відповідачами, зокрема [PERSON] саме після народження дитини, [PERSON] останні чотири роки, а тому, оскільки перебуваючи на значній відстані, Відповідачі мали усвідомлювати, що не зможуть піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, вони мали усвідомлювати, що не зможуть надавати допомогу у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що згодом негативно вплине на її фізичний розвиток як складову виховання, не зможуть спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не зможуть надавати дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не зможуть сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та не зможуть виявляти інтересу до внутрішнього світу своєї дитини та створювати умови для отримання нею освіти. Відповідно наявний фактор свідомої винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На тепер Позивач проживає за адресою [ADDRESS] та після ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків взяв на себе турботу про дитину. Виключно він цікавився, опікувався долею малолітньої племінниці [PERSON] , виявляє турботу та піклування стосовно неї. Тому вважає за доцільне призначити його опікуном малолітньої [PERSON] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України, враховуючи наведені обставини та відповідні правові обґрунтування, вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення з правових підстав та доводів, зазначених в позовній заяві, адже наданими доказами достеменно доводиться той факт, що відповідачі, як батьки малолітньої дитини [PERSON] , всупереч своїм батьківським обов`язкам, декларованими розділом 13 СК України, свідомо, умисно ухилилися від їх виконання. Вихованням, утриманням дитини займається виключно [PERSON] . З огляду на викладене, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстровану за адресою [ADDRESS] , мешканку [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , останнє відоме місце проживання [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , мешканки [ADDRESS] , в мою користь, аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, в сумі 1417 гривень. Призначити [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 07.09.2023 відкрито провадження у справі та надано відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позов та доказів. Згідно з даними на сайті Укрпошти, [PERSON] , отримала копію ухвали з позовною заявою та доданими до неї документами 22.09.2023, відзиву на позов у визначений судом строк не подала. Відповідач, [PERSON] , відзиву на позов у визначений судом строк не подав, але 09.10.2023 від нього надійшли пояснення, в яких від не заперечує свого батьківства щодо доньки [PERSON] , [INFO] , при цьому вважає, що він є порядний батько, виховує з дружиною сина і вважає, що у нього є всі необхідні чинники для надання доньці [PERSON] належної уваги й має можливість забезпечити дитині належні батьківські увагу й турботу, тому просить відмовити у задоволенні позову. У підготовче засідання 09.10.2023 та 03.11.2023 [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою Рахівського районного суду від 03.11.2023 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити. Пояснила, що [PERSON] є особою, в сім`ї якого проживає та виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка являється йому племінницею, оскільки [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON] . Відповідачі проживали у факт ичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у с. Богдан, де у них народилася дочка [PERSON] . Однак, одразу після її народження батьки припинили спільне проживання, Відповідачка з донькою повернулися проживати за адресою позивача у [ADDRESS] , отже малолітня [PERSON] проживає в будинку Позивача з самого народження. Останні кілька років мати дитини, [PERSON] , залишила дитину на [PERSON] , не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, та проживає окремо від дитини в іншому населеному пункті - у с. Косівська Поляна, Рахівського району Закарпатської області. Відповідач [PERSON] не цікавиться своєю дочкою з самого її народження, дитина взагалі не знає свого батька, жодного разу з ним не спілкувалася, не бачилася. Отримавши пояснення відповідача [PERSON] , де він заперечує позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову, звертає увагу суду на те, що [PERSON] будучи батьком малолітньої [PERSON] жодного разу не проявляв бажання зустрітися з донькою, брати участь у її вихованні. Про створення матір`ю дитини перешкод у спілкуванні із дитиною відповідачем жодним чином не доведено, Відповідач не звертався до відповідної Служби у справах дітей із заявою про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини та не звертався до суду із заявою про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Якби намагання Відповідача брати участь у вихованні дитини відповідали дійсності, то Відповідачка [PERSON] не зверталася б до суду із заявою про визнання батьківства, де під час розгляду справи він не ініціював питання про зміну прізвища дитини на його. Отже, невгамовне бажання, намагання Відповідача [PERSON] брати участь у вихованні дитини не підтверджено жодними доказами, та встановлюється протилежними доказами, це визнання батьківства в примусовому порядку за рішенням суду, а не в добровільному порядку за його заявою через орган реєстрації актів цивільного стану. Так само, Відповідач жодного разу не з`явився до суду, не надав жодного належного, допустимого доказу на обґрунтування своїх письмових пояснень. [PERSON] та [PERSON] свідомо обрали такі життєві умови, за якими їх участь у вихованні дитини є відсутньою, що своєю чергою свідчить про їх свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] для дитини створив всі умови проживання, виховання, притаманні батьківським обов`язкам. Зокрема, вихованням та утриманням малолітньої [PERSON] постійно займається її дядько - [PERSON] , який забезпечує [PERSON] одягом та взуттям, харчами, шкільним приладдям, засобами особистої гігієни, дитячою літературою та іграшками, при потребі купує ліки та вітаміни. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Ясінянської селищної ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, селищний голова смт Ясіня Андрій Делятинчук надав суду заяву, в якій зазначив, що орган опіки та піклування підтримує заяву [PERSON] , просить при розгляді справі врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ясінянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та розглянути справу без участі їхнього представника. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ №789/ХІІ від 27.02.1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 30 січня 2018 року стверджено, що Відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками зазначеної дитини. Судом встановлено, що Позивач, [PERSON] , являється дядьком неповнолітньої [PERSON] . В матеріалах справи наявний акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , складений 08.08.2023 депутатом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, довідка виконкому Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку №586 від 14.08.2023, довідка Квасівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №01-29/72 від 10.08.2023, з яких вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає в сім`ї Позивача, якому вона приходиться племінницею, та перебуває на його утриманні. Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] не цікавляться дитиною, не дбають про її добробут, проживають в іншому населеному пункті. Дитиною повністю опікується [PERSON] . Дитина навчається у 6-Б Квасівського ЗЗСО І-ІІ ступенів з 2018 року, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, добре запам`ятовує навчальний матеріал, працелюбна й відповідальна учениця, старання, на уроках уважна, має добрий загальний розвиток. Комунікабельна, добродушна, охайна, товариська, користується авторитетом серед однокласників. Стаття 121 Сімейного кодексу України передбачає права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Зі змісту ст. 126 СК України слідує, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 СК України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. У зв`язку з тим, що [PERSON] своєї заяви до органу державної реєстрації цивільного стану про своє батьківство не подавав, тому рішенням Рахівського районного суду від 28.01.2015 року за позовом [PERSON] було визнано батьківство [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , та внесено зміни до актового запису про народження цієї дитини, зокрема у відомостях про батьківство батьком дитини зазначено [PERSON] . Крім того, суд встановив, що [PERSON] в порушення своїх батьківських обов`язків матеріальної допомоги [PERSON] не надавав, в судовому засіданні заперечував щодо стягнення з нього аліментів в сумі 1000 гривень, зазначав, що таку суму сплачувати не спроможний, оскільки має на утриманні дружину й іншу дитину, тому суд стягнув з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 500 гривень. Дане рішення набрало законної сили 10.02.2015. Пізніше рішенням Рахівського районного суду від 13.03.2018 у справі 305/180/18 провадження по справі 2/305/296/18 було збільшено розмір аліментів, що стягується з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , встановивши їх в сумі 1500 гривень щомісячно. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ясінянської селищної ради 25.10.2023 року надав суду висновок стосовно даного спору, з якого вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїм дядьком, [PERSON] у [ADDRESS] , перебуває на його повному утриманні, він опікується життям, здоров`ям, вихованням дитини. Житлово-побутові умови добрі, малолітня забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Під час обстеження з`ясовано, що дитина погоджується проживати з дядьком і не має бажання проживати з матір`ю, яка залишила дитину та проживає зі співмешканцем [ADDRESS] . Великобичківська селищна рада за дорученням органу опіки та піклування Ясінянської селищної ради провела обстеження житлово-побутових умов [PERSON] та з`ясувала, що [PERSON] проживає у с. Косівська Поляна у фактичному шлюбі зі [PERSON] понад два роки. Вона свідомо залишила дитину на виховання брата [PERSON] й ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Також до служби у справах дітей Богданської сільської ради направлено прохання обстежити матеріально-побутові умови [PERSON] , де за наслідками виконання повідомлено, що останній за місцем реєстрації у [ADDRESS] не проживає, зі слів його батьків він виїхав за кордон, дата повернення не відома, контактні дані давати відмовилися. На засідання комісії із захисту прав дитини Ясінянської селищної ради [PERSON] не з`являвся. Мати дитини, [PERSON] надіслала нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що впродовж тривалого часу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідомо ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку малолітньої дитини, зокрема батько з самого народження не цікавився дитиною та жодного разу не відвідував її, батьки повністю самоусунулися від спілкування з малолітньою, тому виконавчий комітет Ясінянської селищної ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів щодо малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом обстеження проживання, складеним комісією в складі начальника ССД Гринюк М.В., начальника відділу соціального захисту Совяк В.Ю., поліцейського офіцера громади Микуляк Я.М., будинок 140 у с. Кваси, Рахівського району, Закарпатської області, в якому проживає [PERSON] двоповерховий, складається з 7 житлових кімнат, коридори та санвузли. Кімнати великі, меблі та одяг в належному стані, продуктами забезпечені в достатній кількості. Дитина, [PERSON] , проживає у своїй кімнаті. В будинку чисто. Вихованням дитини займається дядько [PERSON] , опікується її здоров`ям з народження. Мати дитини - [PERSON] залишила дитину і на даний час проживає у с. Косівська Поляна зі співмешканцем. Попри заперечення [PERSON] проти позову про позбавлення його батьківських прав, суд не знайшов доказів, які б свідчили про його належне виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Так, зокрема, через неподання заяви до органу державної реєстрації цивільного стану мати дитини змушена була звертатись до суду про визнання його батьківства. Також відповідач не виконував обов`язків по утриманню дитини, внаслідок чого було прийнято рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у примусовому порядку. Позивач стверджує, що дитина взагалі не знає свого батька, оскільки він жодного разу до доньки не з`являвся, при цьому суду не надано доказів про наявність перешкод [PERSON] відвідувати доньку. На виклики органу опіки та піклування з приводу даного спору [PERSON] жодного разу не з`явився, що підтверджує його незацікавленість у вирішенні питання щодо виховання дитини. Згідно з даними Державної прикордонної служби, наданими на ухвалу суду про витребування доказів у даній справі №91-55390/18/23 від 13.11.2023, [PERSON] з 2018 року систематично виїжджає за межі України на тривалий період, востаннє виїхав 18.02.2022 після чого в Україну не повернувся. Надана [PERSON] довідка про склад сім`ї, до якої входять дружина [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , характеристика, де він виключно позитивно характеризується за місцем проживання, як хороший сім`янин, і акт обстеження доводить, що у своїй сім`ї він дійсно створив належні умови, але це аж ніяк не підтверджує його належного виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки [PERSON] . [PERSON] , 20.10.2023 року надала заяву про те, що вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріною І.М. та зареєстрована в реєстрі за №1110. За роз`ясненнями у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що Відповідачі не являються інвалідами, психічно хворими чи слабоумними людьми, натомість є особами молодими та працездатними, отже очевидна свідома умисна поведінка останніх щодо ухилення від обов`язку належного виховання доньки, тобто не піклування про її фізичний і духовний розвиток, відсутність інтересу в її вихованні, не забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявлення інтересу до її внутрішнього світу, що є причиною для позбавлення Відповідачів батьківських прав. Одночасно суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про призначення його опікуном малолітної [PERSON] , [INFO] , виходячи з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" містить поняття, що діти, позбавлені батьківського піклування - діти, у тому числі які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Встановлення опіки та піклування - влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім`ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми-сиротами або дітьми, позбавленими батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів. Згідно з Правилами опіки та піклування, затвердженими Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 за № 387/3680 - опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини; визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах); понад шість місяців не можуть займатись вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров`я (інваліди I-II групи) тощо); понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ; відмовились від дітей в установленому законом порядку; виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні; перебувають під слідством. Для безпосереднього здійснення опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. З огляду на те, що малолітня [PERSON] тривалий час проживає зі своїм дядьком [PERSON] у [ADDRESS] , який має всі належні умови для проживання дитини, згідно з довідками КНП "Рахівська районна лікарня" на психіатричному чи наркологічному обліку не перебуває, він позитивно характеризується за місцем проживання, має хороші відносини з племінницею, дбає про її здоров`я, навчання, розвиток, надає дитині все необхідне для її повноцінного зростання та розвитку, сама ж дитина, [PERSON] , виявила бажання проживати з [PERSON] , отже є всі підстави для призначення [PERSON] її опікуном. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обов`язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідачі зобов`язані надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища. Частина 2 статті 166 Сімейного Кодексу України передбачає, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є неповнолітньою, не має доходу й матеріальне становище відповідачів, які є здоровими та працездатними особами, а також те, що з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , отже суд прийшов до висновку, що з відповідачки, [PERSON] , на користь позивача, з яким проживає дитина, слід стягувати аліменти на утримання зазначеної дитини, у розмірі, заявленому позивачем, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 30.08.2023 року. Позивач [PERSON] вимоги про стягнення судових витрат з відповідачів у його користь не пред`явив. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] у спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved