Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітньої внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Громадянка [PERSON] , інвалід III групи з дитинства. Відповідно до Висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я від 20.01.2022 № 18, виданого КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», стан здоров`я громадянки [PERSON] є перешкодою для виконання нею батьківських обов`язків. На підставі даної довідки, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 01.02.2022 № 99, малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.03.2022 № 223, малолітню влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу Гармашів. Мати [PERSON] розуміє, що за станом свого здоров`я вона не може виконувати покладені на неї чинним законодавством обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки, і не бажає втрачати родинні зв`язку з донькою. З огляду на даний факт, громадянка [PERSON] написала заяву, що вона погоджується на відібрання в неї малолітньої доньки без позбавлення її батьківських прав. Малолітня підтримала рішення матері. У зв`язку з цим, просить відібрати [PERSON] , яка народилася [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Ухвалою від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Третя особа до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітньої внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Громадянка [PERSON] , інвалід III групи з дитинства. Відповідно до Висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я від 20.01.2022 № 18, виданого КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», стан здоров`я громадянки [PERSON] є перешкодою для виконання нею батьківських обов`язків. На підставі даної довідки, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 01.02.2022 № 99, малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.03.2022 № 223, малолітню влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу Гармашів. Мати [PERSON] розуміє, що за станом свого здоров`я вона не може виконувати покладені на неї чинним законодавством обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки, і не бажає втрачати родинні зв`язку з донькою. З огляду на даний факт, громадянка [PERSON] написала заяву, що вона погоджується на відібрання в неї малолітньої доньки без позбавлення її батьківських прав. Малолітня підтримала рішення матері. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. 4.1 ст. 18 та ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини вказує, що, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16 серпня 2023 року за № 2611-01-21 про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування вважає відібрання дитини від матері доцільним. Стаття 170 СК України вказує, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім`ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Відповідно до норм Сімейного кодексу кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 п.16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати неповнолітню дитину від матері без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачка не позбавлена можливості звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved