Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

У червні 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, у якій вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2012 року разом з боргом і до закінчення нею навчання у ВНЗ за умови, що вона буде продовжувати навчання; стягнути з [PERSON] суму аліментів у межах платежу за весь період заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.1996 між матір`ю позивачки та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис № 1138, який 04.03.2003 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] було розірвано. У шлюбі народилась донька - [PERSON] ( [INFO] ). Відповідач добровільної участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити та має таку можливість. 30.10.2012 Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 1522/10313/12 про стягнення з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2021 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . 02.07.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 10.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку в порядку спрощеного позовного провадження. 09.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що наразі не працює, не має офіційного доходу та як тяжко хворий постійно перебуває під наглядом лікаря. Також відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів оплати навчання у ВНЗ. 10.08.2023 від позивача надійшли письмові пояснення до суду з додатками, а саме академічна довідка; інформація про виконавче провадження № 42146014; копія паспорта громадянина України [PERSON] ; договір № 035.043-2-003-2019 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою; квитанція від 25.12.2019 про оплату навчання [PERSON] номер договору 035.043-2-003-2019, 1 курс, 2 семестр на суму 8\~300,00 грн, довідка від 25.02.2020 № 77/20. 08.08.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідач є працездатним та має змогу сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчання. 14.08.2023 та 21.08.2023 від представника відповідача надійшло два аналогічних за змістом клопотання про долучення доказів, а саме: копії відповіді з Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова від 04.08.2023 за № 01-01-854, з якої вбачається, що станом на 04.08.2023 [PERSON] не навчається у Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, оскільки була відрахована за власним бажанням з 01.09.2021 наказом ректора № 2005-18 від 08.10.2021. 18.08.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 21.09.2023 від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме: договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від № 035-043-1-035-2023; договору № 035-043-1-035-2023 про навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова та довідки про те, що [PERSON] навчається на 3 курсі факультету романо-германської філософії денної форми навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова від 21.09.2023; 30.10.2023 від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а саме: фотографій [PERSON] та опису до патенту на корисну модель. 10.11.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 22.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: оригіналу відповіді з Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова від 04.08.2023 за № 01-01-854. 04.12.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 18.12.2023 [PERSON] подано заяву про відвід судді в трьох справах: 522/10636/23 (стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання); 2/1522/10313/11 (скарга [PERSON] на дії ДВС) та 2/1522/10313/11 (скарга [PERSON] на дії ДВС). 18.12.2023 ухвалою суду заяву [PERSON] про відвід судді Павлик І.А. у справі №\~522/10636/23 повернуто заявнику без розгляду. 11.01.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких він наголошує, що згідно довідки Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова від 04.08.2023 № 01-01-854 станом на серпень 2023 року [PERSON] не навчається в університеті і була відрахована ще в вересні 2021 року за власним бажанням. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 16.02.2001 серія [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2012 у справі №\~2/1522/10313/11 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2011 щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме - до [INFO] . \~ 07.08.2019 між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова в особі ректора та [PERSON] укладено договір № 035.043-2-003-2019 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (п`ять років) становить 83\~000,00 грн (16\~600,00 грн в рік). Позивачем долучено до матеріалів справи копію квитанції від 30.01.2020 про сплату Одеському національному університету імені І.І. Мечникова 8\~300,00 грн з призначенням платежу: «за навчання від [PERSON] , договір № 035.043-2-003-2019, 1 курс, ІІ семестр». Згідно долученої відповідачем до матеріалів справи відповіді ректора ОНУ імені І.І. Мечникова від 04.08.2023 № 01-01-854 [PERSON] , наданої адвокату Реусу Д.С., [PERSON] [INFO] , станом на 04.08.2023 не навчається у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, оскільки була відрахована за заявою за власним бажанням з 01.09.2021 наказом ректора від 08.10.2021 № 2005-18. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] ( [INFO] ) навчається на 3 курсі факультету романо-германської філології (РГФ) денної форми навчання. Спеціальність 035. Філологія. Германські мови та література (переклад включно) в Одеському Національному університеті імені І.І. Мечникова. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2025. Навчається за контрактом, що підтверджується договором про навчання № 035-043-095-2023 в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова та договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 035-043-1-095-2023, укладеними між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова державної форми власності в особі ректора та [PERSON] . Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 69\~999,00 грн (за V семестр 17\~499,00 грн; за VІ семестр 17\~499,00 грн (за 3 рік 34\~998,00 грн); за VІІ семестр 17\~499,00 грн; за VІІІ семестр 17\~499,00 грн (за 4 рік 34\~998,00 грн)). Предметом даного спору є право повнолітньої дитини, що не досягла 23 років та навчається, на отримання аліментів з того з батьків, який не проживає з дитиною. Підстава позову - навчання на денній формі навчання, недосягнення 23 років, потреба в матеріальній допомозі, оскільки позивач не має змоги забезпечити повноцінне навчання та своє утримання. Згідно з частинами 1, 3\~статті 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, обов`язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає у батьків у випадку, коли ці дочка, син у зв`язку із навчанням потребують матеріальної допомоги, а батьки можуть їм таку надавати. Відповідно з`ясуванню судом підлягають обставини можливості того з батьків з кого слід стягнути аліменти надавати відповідну матеріальну допомогу. Порядок виконання цього обов`язку визначений\~статтею 200 СК України\~у виді сплати одним з батьків, з ким не проживає дочка, син аліментів, розмір яких, у разі подання відповідного позову, визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Згідно з частиною 1\~статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно правової позиції Верховного Суду (справа № 531/582/18 від 12.03.2020) при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (висновок Верховного Суду наведений в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18). Також Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що\~Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач, зазначає, що відповідач є працездатним, отримує дохід, має рухоме та нерухоме майно, а тому має змогу сплачувати аліменти повнолітній дочці, яка продовжує навчання. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що він не має офіційного доходу, оскільки тяжко хворіє та постійно перебуває під наглядом лікаря. На підтвердження чого надає: - довідку форми ОК-5 з Пенсійного фонду України за період з 1998 року по 2006 рік, з 2008 року по 2010 рік та з 2014 року по 2015 рік, згідно яких суми страхових внесків за рік відповідно до зазначених періодів становлять 840,00 грн, 1\~200,00 грн, 1\~388,00 грн, 2\~640,00 грн, 2\~820,00 грн, 3\~022,00 грн, 3\~315,74 грн, 880,52 грн, 6\~789,43 грн, 13\~821,09 грн, 38\~476,56 грн, 19\~000,80 грн, 19\~109,78 грн та 23\~796,71 грн; - консультаційний висновок спеціаліста від 01.01.2023 з діагнозом: адгезивний процес правої плевральної порожнини після оперативного лікування (1978 року) торакотомії праворуч, ушивання бронхіальної нориці з приводу стафілококової деструкції правої легені, правобічного піопневматораксу. Пневматоцельє (кіста) верхньої долі правої легені. Пневмофіброз легень. Синостоз 4-8 ребер праворуч. ДН 1 ст. Суд зазначає, що навіть якщо батько або мати є інвалідами ІІ або ІІІ групи, але в довідці про стан їх здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставною для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання. Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 760/17457/16-ц зазначив, що навіть довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії з інвалідності сама по собі не є підтвердженням того, у відповідача це єдине джерело доходів. Таким чином, надані відповідачем довідки з Пенсійного фонду України не свідчать про те, що він не отримує інших доходів та не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (постанова ВС від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18). Враховуючи вище викладене та зважаючи на об`єктивну необхідність забезпечення позивачки, яка продовжує навчання коштами на оплату навчання, а також враховуючи те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання та встановлений законом обов`язок батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог, про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення двадцяти трьох річного віку за умови продовження навчання. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] суми аліментів у межах платежу за весь період заборгованості, суд зазначає наступне. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, від 09.09.2020 у справі № 204/8019/16-ц, від 28.10.2020 у справі №\~537/4755/16-ц. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial