Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Шевченко К.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію дитини за її місцем проживання без згоди батька. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом 2009-2011 років сторони проживали на території росії, де і народилась їх спільна дочка, а з 2011 року позивач з дитиною проживає на території України за адресою: [ADDRESS] . Відповідач залишився на території своєї держави, в Україну не приїздив. 18.08.2023 вона звернулась до відділу "Центр надання адміністративних послуг" Виконавчого комітету Вільнянської міської ради з питання реєстрації місця проживання дитини та внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, однак їй було відмовлено через відсутність письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання та внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру. Всі зв`язки з відповідачем були втрачені з моменту повернення позивача на постійне проживання в Україну. Батько дитиною взагалі не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, не утримує та не має наміру вирішувати питання щодо її реєстрації. Враховуючи наведене, позивач просить надати дозвіл на реєстрацію малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини - [PERSON] . Ухвалою суду від 19.09.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 26.09.2023 на адресу суду від представника позивача - адвоката Шевченко К.О. надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 27.09.2023 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.12.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені,проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило. Представник третьої особи не з`явився, 07.11.2023 та 04.12.2023 звернувся до судуз письмовими клопотаннями про розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і представника третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом позивач звернулася до суду із позовом до відповідача за захистом судом її порушених інтересів відносно реєстрації малолітньої дитини за адресою їх фактичного місця проживання. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Як встановлено ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з п. 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. А п. 33 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад від 07.02.2022 № 265 встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію своєї малолітньої дитини за місцем фактичного проживання разом із матір`ю. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . 30.08.2023 Виконавчий комітет Вільнянської міської ради листом за № 02-02-09/393 відмовив в реєстрації місця проживання та внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з не поданням заявником необхідних документів, а саме відсутня згода батька дитини. З матеріалів справи вбачається, що з 2011 року дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, її найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved