Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У грудні 2023 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер: 5923285600:02:011:0274), яку 26 травня 2015 року строком на сім років позивачка передала в оренду відповідачу ТОВ «СК-АГРО», про що уклала відповідний договір оренди землі. Відповідно до умов договору, орендна плата за користування землею визначено в розмірі 4334 грн 54 коп, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За увесь період дії договору оренди включно по 2020 рік відповідачем щороку один раз на рік сплачувалась орендна плата, при цьому з періодичним збільшенням суми, тому вона вважала, що збільшення розміру орендної плати відбувалось за рахунок індексації орендної плати при нарахуванні, як це передбачено п.10 договору оренди від 26 травня 2015 року, проти чого вона не заперечувала, оскільки при укладенні договору на тривалий термін саме на індексацію орендної плати вона розраховувала. Крім того, строк дії договору мав би закінчитися в травні 2022 року, відповідачем по справі наприкінці 2020 року запропоновано їй поновити договір на новий строк, на що вона відмовилася, оскільки даний договір ще був діючий. У зв`язку з тим, що вона відмовилася від підписання договору відповідач не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив їй орендної плати за користування земельною ділянкою як за 2021 рік, так і за 2022 рік, що складає за 2021 рік - 7633 грн 70 коп, за 2022 рік - 9664 грн 51 коп. Із метою вирішення спору у позасудовому порядку позивачка в усній формі телефонному режимі неодноразово зверталась до керівництва товариства щодо виплати заборгованості по оренді відповідно до умов договору з урахуванням індексації за 2021-2022 роки, проте керівництво товариства не реагувало на її звернення та до цього часу не виплатило заборгованість по орендній платі за ці роки. Також зазначила, що згідно з п.14 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені вказаним договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, яка за період з 31 грудня 2021 року по 07 грудня 2023 року становить 6110 грн 73 коп, за період з 31 грудня 2022 року по 07 грудня 2023 року становить 4138 грн 53 коп. Також відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми, які становлять: 2401 грн 36 коп інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік, 370 грн 55 коп інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік, 443 грн 59 коп 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік, 271 грн 66 коп 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2021 та 2022 роки у розмірі 31030 грн 00 коп, з яких 7633 грн 00 коп заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2021 рік, 9664 грн 00 коп заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік, 6110 грн 00 коп пені за невиплату орендної плати за 2021 рік, 4138 грн 00 коп пені за невиплату орендної плати за 2022 рік, 2401 грн 00 коп інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік, 370 грн 00 коп інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік, 443 грн 00 коп 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік, 271 грн 00 коп 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік, а також понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп. Позиція позивача, представника відповідача по даній справі Представник відповідача Педич Є.О. 20 грудня 2023 року у поданому до суду відзиві на позов, заперечуючи проти позову в повному обсязі, зазначав про те, що загальний розмір орендної плати за договором оренди, що підлягав виплаті орендарем становив 21672 грн 70 коп, а розмір фактично сплаченої відповідачем орендної плати за договором оренди становить 28712 грн 02 коп, що на 13994 грн 61 коп більше. Укладений між сторонами договір та чинне законодавство не містять заборон щодо дострокового виконання орендарем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договором. Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, у визначеному сторонами розмірі та до обумовленої сторонами дати, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами. Зазначав про те, що унесена орендна плата за попередні роки в більшому розмірі є фактичною переплатою за договором, тому заборгованість відповідача перед позивачем на сьогоднішній день відсутня. Щодо обчислення орендної плати з урахуванням індексації, зазначив, що що індексації підлягає орендна плата за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, скільки за своєю природою індексація призначена для компенсації втрат грошових доходів населення від подорожчання споживчих товарів і послуг в поточному періоді, а тому індексація орендної плати в поточному році не може бути підставою для автоматичного збільшення розміру орендної плати на наступний період, оскільки індекс інфляції є змінною величиною, її розмір залежить від економічних процесів у державі та вона може як збільшуватися так і зменшуватися (дефляція). Крім того, розмір орендної плати визначений у договорі оренди та згідно з п.36 здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін, тобто не може бути переглянутий в односторонньому порядку, та за період дії додаткової угоди не змінювався. Щодо вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати орендної плати, зазначив, що розрахунок пені не відповідає дійсності, взагалі не зрозуміло звідки позивач обраховував суми для розрахунку пені, а тому даний розрахунок є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Щодо усної домовленості про підвищення орендної плати зазначив, що ніякої домовленості з позивачем не було, а його доводи є безпідставними та такими, що не повинні братися до уваги суду. Щодо вимоги сплати податків зазначив, що формулювання позовної вимоги «з урахуванням податків і зборів» є такою, що протирічить механізму нарахування і сплати ПДФО та військового збору відповідачем як податковим агентом, а у випадку примусового стягнення такої заборгованості органами ДВС призведе до подвійного оподаткування такого доходу, тобто, стягнення орендної плати за рішенням суду може бути виключно без урахування включених до такої суми податків і зборів. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що Велика Палата Верховного Суду щодо зробила правовий висновок, в якому визначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (Постанова ВП ВС у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19) (а.с.32-38,39,40). Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 грудня 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі статей 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 08 січня 2024 року ухвалено рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи [PERSON] народилася [INFO] у с.Саї Липоводолинського району Сумської області, є громадянкою України (а.с.6,7). [PERSON] у травні 2012 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 423661, відповідно до якого на підставі розпорядження голови Липоводолинської райдержадміністрації від 05 травня 2011 року № 189, позивачці передана у власність земельна ділянка площею 2,0000 га, яка розташована на території Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.8-9). 26 травня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» укладено договір оренди землі, на підставі якого [PERSON] передала зазначеному товариству в користування строком на 7 років земельну ділянку загальною площею 2,0000 га у тому числі: рілля 2,0000 га. Згідно з п.9-14,36 орендна плата становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою, що становить 4334 грн 54 коп; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації; орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами; розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршенням стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом; у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення; зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (а.с.11-12). Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційно- інвентаризаційна служба» Грунської сільської ради Сумської області від 18 січня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «СК-АГРО» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер: 5923285600:02:011:0274), індексний номер 39287602, підставою вчинення реєстраційної дії було укладення між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» договору оренди землі №00512 від 26 травня 2015 (а.с.10,41-42). Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 05 вересня 2023 року [PERSON] у 2021-2022 роках орендна плата ТОВ «СК-АГРО» не нараховувалася та не сплачувалася (а.с.13-15). Згідно із виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за договором SAMDNFС00064388561 від 02 грудня 2020 року за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2022 року [PERSON] не проводився переказ коштів від ТОВ «СК-АГРО» (а.с.16). Відповідно до довідки про нарахування та сплату орендної плати [PERSON] по договору оренди землі від 26 травня 2015 року, виданої ТОВ «СК-АГРО» вбачається, що сума що мала бути нарахована/сплачена за договором оренди становить 21672 грн 70 коп, сума виплаченої орендної плати становить 28712 грн 02 коп, сума переплати становить 13994 грн 42 коп (а.с.39). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі щодо позовних вимог Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. За пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору оренди). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Нормами ст.21 вказаного Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах - ст. 22 вказаного Закону. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновки суду по суті заявлених вимог 1. Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою у 2021 та 2022 роках на підставі відповідно договору оренди землі з урахуванням індексу інфляції, стягнення пені за несвоєчасну виплату орендної плати, на підставі ст.625 ЦК України індексу інфляції та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які виникли між сторонами спору, врегульовані діючим договором оренди земельної ділянки, нормами спеціального Закону України «Про оренду землі», ЦК та ЗК України. Цивільний позов [PERSON] із вимогою про стягнення орендної плати за 2021 та 2022 роки із урахуванням індексації нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки не заявлявся. У даній справі підставою для щорічного нарахування та сплати орендної плати відповідачем за користування земельною ділянкою позивачки, в тому числі і сплати сторонами орендної плати наперед, у рахунок інших майбутніх періодів, є і повинен бути діючий договір оренди земельної ділянки (п.9,10,11 діючого між сторонами спору договору оренди землі від 26 травня 2015 року). Пункт 9 договору оренди землі від 26 травня 2015 року передбачає те, що орендна плата складає 4334 грн 54 коп, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою, у розмір орендної плати не входить податок на землю, орендар самостійно сплачує податок за землю. Разом із цим, у пункті 10 договору оренди землі від 26 травня 2015 року сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Сторонами в укладеному та діючому договорі оренди землі від 26 травня 2015 року не обумовили порядку перегляду один раз на рік розміру орендної плати у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, додаткових угод із цього приводу не укладали, а також не визначили порядок та умови здійснення повної чи часткової виплати орендної плати у рахунок наступних періодів використання земельної ділянки (п. 9-17,36 договору). Згідно з пунктом 36 договору оренди зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Позивачка у період з 2015 року до 2020 року з вимогою до орендаря про зміну умов договору у частині зміни розміру орендної плати чи її перегляду не зверталася, жодних письмових домовленостей із цього приводу між сторонами також не досягалося, відповідні підтверджуючі документи сторони суду не надали. Під принципами виконання будь-яких договірних зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Як убачається із матеріалів справи та змісту укладеного договору оренди землі між сторонами спору відповідач у порушення п.9,11 укладеного правочину повно та своєчасно до 30 грудня 2021 року та до 30 грудня 2022 року, та протягом розгляду даної справи добросовісно не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 рік в сумі 7633 грн 70 коп (із урахуванням індексів інфляції за рік, в якому використовувалася земельна ділянка позивачки (із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту), та за 2022 рік в сумі 9664 грн 51 коп (із урахуванням індексів інфляції за рік, в якому використовувалася земельна ділянка позивачки (із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту). Саме цей правильно обрахований позивачкою договірний розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції за 2021 та 2022 роки, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в якості ефективного договірного способу захисту порушеного права на своєчасне та повне отримання орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою, оскільки доказів у підтвердження зворотного відповідач суду не надав. Тому позов у цій вимозі є обґрунтований та відповідно підлягає задоволенню. 2. Пунктом 14 договору оренди землі від 26 травня 2015 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. На думку суду, через несвоєчасну та повну невиплату орендної плати відповідачем за 2021-2022 роки, в яких використовувалася земельна ділянка, на користь позивачки з ТОВ «СК-Агро» підлягає стягненню договірний розмір пені в якості належного договірного способу захисту порушеного права позивачки на своєчасне і повне отримання орендної плати за річне користування її земельною ділянкою протягом вищенаведеного періоду. На думку суду, позивачка навела суду методологічно правильний й обґрунтований розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату орендної плати за землю за 2021 рік, 2022 рік, обраховуючи початок першого дня прострочення з 31 грудня 2021 року і по 07 грудня 2023 року та з 31 грудня 2022 року і по 07 грудня 2023 року. Тому методологічно й калькуляційно правильним розміром пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в судовому порядку, з 31 грудня 2021 року по 07 грудня 2023 року, є сума в розмірі 6110 грн 72 коп за невиплату орендної плати за 2021 рік (період прострочення: 31.12.2021 - 07.12.2023, сума заборгованості = 7633.70 грн, розрахунок пені = (7633.70 * 2 *9.0 * 1)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *9.0 * 20)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *10.0 * 133)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *25.0 * 212)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *25.0 * 208)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *22.0 * 49)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *20.0 * 42)/(365* 100) + (7633.70 * 2 *16.0 * 42)/(365* 100) = 6110.72 грн). Розмір пені за невиплату орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року і по 07 грудня 2023 року дорівнює 4138 грн 53 коп (період прострочення: 31.12.2022 - 07.12.2023, сума заборгованості = 9664.51 грн, розрахунок пені = (9664.51 * 2 *25.0 * 1)/(365* 100) + (9664.51 * 2 *25.0 * 208)/(365* 100) + (9664.51 * 2 *22.0 * 49)/(365* 100) + (9664.51 * 2 *20.0 * 42)/(365* 100) + (9664.51 * 2 *16.0 * 42)/(365* 100) = 4138.53 грн. Тому позов у цій вимозі є також обгрунтованим і відповідно підлягає задоволенню в повному обсязі в заявлених межах. Вищенаведені висновки суду узгоджуються із подібними за своїм змістом правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 426/6529/20, від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17. Також, суд уважає, що право позивача на майно у виді орендної плати та пені також захищається та практично гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі виплати є прибутком для позивача, які випливають із нерухомої власності у виді земельної ділянки, і ця виплата передбачена добровільно укладеним між сторонами спору договором оренди земельної ділянки (п.42,45,46,57 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84). 3. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021 рік по орендованій земельній ділянці загальною площею 2,0000 га на користь позивачки з відповідача на підставі ч.2 статті 625 ЦК України слід стягнути обрахований із боргу по орендній платі за 2021 рік індекс інфляції за період з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2023 року дорівнює 2401 грн 36 коп (розрахунок виглядає так: період прострочення: 01.01.2022 - 31.10.2023 року, сума заборгованості = 7633.70 грн., інфляційне нарахування = 7633.70 * 1.31457415 -7633.70 = 2401.36 грн). На думку суду, саме такий правильно обрахований розмір індексу інфляції із боргу по орендній платі за 2021 рік у розмірі 2401 грн 36 коп підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки. Також із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 3% річних за невиплату орендної плати за 2021 рік за період з 31 грудня 2021 року і по 07 грудня 2023 року на суму боргу по орендній платі 7633,70 грн у розмірі 443 грн 59 коп (розрахунок виглядає так: період прострочення: 31.12.2021 - 07.12.2023, сума заборгованості = 7633.70 грн, кількість днів прострочення = 707, сума санкції = 7633.70*3/100/365*1 + 7633.70*3/100/365*365 + 7633.70*3/100/365*341 = 443.59 грн. Також у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2022 рік по орендованій земельній ділянці загальною площею 2,0000 га на користь позивачки з відповідача на підставі ч.2 статті 625 ЦК України слід стягнути обрахований із боргу по орендній платі за 2022 рік індекс інфляції за період з 01 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року дорівнює 370 грн 55 коп (розрахунок виглядає так: період прострочення: 01.01.2023 - 31.10.2023 року, сума заборгованості = 9664.51 грн, інфляційне нарахування = 9664.51 * 1.03834160 -9664.51 = 370.55 грн). На думку суду, саме такий правильно обрахований розмір індексу інфляції із боргу по орендній платі за 2022 рік у розмірі 370 грн 55 коп підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки. Також із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 3% річних за невиплату орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року і по 07 грудня 2023 року на суму боргу по орендній платі 9664,51 грн у розмірі 271 грн 66 коп (розрахунок виглядає так: період прострочення: 31.12.2022 - 07.12.2023, сума заборгованості = 9664.51 грн, кількість днів прострочення = 342, сума санкції = 9664.51*3/100/365*1 + 9664.51*3/100/365*341 = 271.67 грн. На думку суду, із урахуванням правильно наведених позивачкою розрахунків інфляційних втрат та 3 % річних, які слід стягнути з відповідача, заявлений позов в цій частині також підлягає повному задоволенню, оскільки є обґрунтованим відповідними розрахунками та правильно визначеними показниками. Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд, ураховуючи повне задоволення заявленого позову, уважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 1073 грн 60 коп повернення сплаченого [PERSON] судового збору при її зверненні до суду з даним позовом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1,4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачкою надано: копію ордера серії ВІ №117 від 04 грудня 2023 року про надання правничої допомоги [PERSON] у Липоводолинському районному суді адвокатом Козін Т.В.; копію договору про надання правової допомоги №302 від 04 грудня 2023 року, укладеного між адвокатом Козін Т.В. та Сай О.М., акт прийняття наданих послуг, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу за договором від 04 грудня 2023 року становить 4000 грн 00 коп; розрахунок двогодинних витрат на правничу допомогу згідно з договором №302 від 04 грудня 2023 року; копія квитанції про сплату [PERSON] на користь адвоката Козін Т.В. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн 00 коп (а.с.19-20,21,22,23,24,25). Беручи до уваги складність справи, яка є нескладною за змістом заявлених вимог та усталеність сформованої у даній справі судової практики, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів у ньому, ціну позову та значення справи для сторін, приймаючи до уваги при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (їх дійсність з документальним підтвердженням та необхідність з урахуванням витрачаених двох годин часу на написання позову), їх співмірність із нескладним предметом спору, двохгодинними витратами часу адвоката на підготовку позову та фактично наданим послугам по досудовій підготовці матеріалів без прийняття участі у судових засіданнях по справі, розумність їх розміру, а письмове невизнання відповідачем у даній справі заявленого позову у поданому суду відзиві суд окремо розглядає цю процесуальну дію в аспекті розподілу судових витрат в якості клопотання цього учасника справи про зменшення розміру витрат за надану правничу допомогу. Тому із урахуванням наведено вище, на підставі ч.4,5 ст.137 ЦПК України, суд уважає за необхідне зменшити заявлений до стягнення позивачем розмір цих витрат та стягнути з відповідача на користь позивачки 3000 грн 00 коп витрат за надану професійну правничу допомогу; такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Outcome: approved