Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності, яке набуто під час шлюбу, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 березня 2016 року по теперішній час. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони на спільні грошові кошти, 27 вересня 2019 року за Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Пахомовою Н.І., придбали житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер - 1211000000:03:151:0030, площею 0, 1 га, яка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після придбання будинку вони проживають у будинку та зареєстровані в ньому, сплачують комунальні платежі, облаштовували побут. Шлюб між ними не розірваний. Під час укладання договору купівлі-продажу позивач була присутня та надавала згоду на його укладання. Однак, останнім часом стосунки позивача з чоловіком погіршилися, він її постійно ображає та принижує, постійно вказує, що вона не має права проживати в будинку та не має на нього жодних прав. Наразі, позивач має намір визначити належну їй 1\\2 частку в житловому будинку, який є спільною сумісною власністю, оскільки був придбаний у шлюбі. У позасудовому порядку вирішити питання щодо визначення частки немає можливості, оскільки спільної мови сторони у справі з даного приводу знайти не можуть, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом для забезпечення охорони своїх інтересів. Ухвалою суду від 27.09.2023 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.10.2023 витребувано докази у справі. 27.11.2023 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Пахомовою Н.І. надано витребувані докази. 11.12.2023 позивачем уточнено позовні вимоги в частині визнання права власності, окрім визнання за нею права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими спорудами, також просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер - 1211000000:03:151:0030, площею 0,1 га, яка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутностію Наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про час та місце розгляду справиЮ до суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи, заяв по суті не надав. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17 березня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 42 - копія свідоцтва про шлюб). 27 вересня 2019 року за Договором купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею\~89,9\~кв.м.,\~житловою площею\~48,0\~кв.м., та земельну ділянку, площею 0,1 га, за адресою по [ADDRESS] (а.с. 43, 44 належним чином завірена копія договору, а.с. 11, 12 копія інформації з Державного реєстру речових прав). У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із п. 23 Постанову Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. За ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач визнають Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки, який був укладений відповідачем 27 вересня 2019 року, відповідно до умов якого [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею\~89,9\~кв.м.,\~житловою площею\~48,0\~кв.м., та земельну ділянку, площею 0,1 га, за адресою по [ADDRESS] . Також судом достовірно встановлено, що спірні житловий будинок з господарськими побудовами та земельна ділянка були придбані за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі та на спільні сумісні грошові кошти. Оскільки в абзаці 4 пункту 5 Договору зазначено, що «Покупець свідчить, що на момент купівлі вищевказаного нерухомого майна він є одруженим. Житловий будинок з господарчими побудовами та земельну ділянку купує за згодою дружини [PERSON] , 1948 р.н., справжність підпису якої на заяві про згоду засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Пахомовою Н.І., 27.09.2019 за р. №2898». За клопотанням позивача судом, окрім договору купівлі-продажу, також було витребувано від приватного нотаріуса Паховомої Н.І. вказану заяву позивача від 27 вересня 2019 року, з тексту якої вбачається, що « [PERSON] , даю свою згоду на те, щоб мій чоловік - [PERSON] , [INFO] , купив: житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер - 1211000000:03:051:0030, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на умовах і за ціну повністю на його розсуд. При цьому я підтверджую, що дію добровільно, розумно та свідомо, без будь-якого примусу або насильства, в інтересах сім`ї та за нашою спільною згодою, чоловік витрачає на придбання вищевказаного нерухомого майна наші спільні сумісні грошові кошти, набуті під час шлюбу. Я усвідомлюю повністю зміст та юридичне значення подання цієї заяви та укладання договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. З текстом заяви я ознайомлена та згодна» (а.с.41 належним чином завірена копія заяви). Ураховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами, які були надані позивачем та витребувані за ухвалою суду, встановлено, що спірні житловий будинок з господарськими побудовами та земельна ділянка, розташовані за адресою по [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Та не доведено відповідачем зворотнє. Щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає, що частки подружжя у спірному нерухомому майні мають бути відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України рівними. Наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірних житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки, ані позивачем, ані відповідачем не доведено. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України, відповідно до\~принципу пропорційності,\~особливості предмета\~спору, для\~забезпечення охорони\~інтересів відповідача,\~визнати з\~позивачем та\~відповідачем,\~кожним окремо,\~право власності\~на 1/2\~частку спірного\~житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1\~073,60 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судового збору.

Outcome: approved