Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: мкрн. [ADDRESS] . Зазначає, що він є головним наймачем домоволодіння, у якому відповідач зареєстрована, але не проживає з травня 2015 року. Опору на проживання останній у домоволодінні він не чинив, остання не підтримує зв`язку, не утримує житло та не сплачує житло-комунальні послуги. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] , в судовому засідання заперечував проти задоволення позову оскільки, позивач створює перешкоди для проживання у вказаному помешканні, з цього приводу відповідач [PERSON] зверталась із заявою до УЖКХ, також у відповідача наявні квитанції про сплату за житлово комунальні послуги за 2021 рік. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є донькою позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00042549234, відповідно до якого при реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». На ім`я позивача оформлено житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення №5, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 657 від 24.11.2015 року та договором найму (оренди) житла від 26.11.2015 згідно якого [PERSON] є наймачем житла за адресою: [ADDRESS] житлове приміщення №5.(а.с.6,7-8). У зазначеному житловому приміщенні зареєстровано дві особи: позивач [PERSON] , та його донька [PERSON] (а.с.9). За вказаною адресою фактично проживає лише позивач. Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 15.09.2021, 14.03.2023, 28.09.2023, відповідач [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з травня 2015 року. (а.с.10,11,12) Як вбачається з рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.05.2015 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, де в якості третьої особи [PERSON] повідомляла, що після розірвання шлюбу батьків, вона залишилася бути зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , хоча фактично там не проживає, а живе зі своєю бабусею за іншою адресою, рішення набрало законної сили 22.05.2015. Суд зазначає, що у відповідності до ст.71 ч.1 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідач [PERSON] в даному разі своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права користування, а саме в оформленні житлової субсидії та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинен сплачувати з вини відповідача. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» на ствердження вибуття на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, зокрема повідомлення про те у листах, розписках, переадресуванні кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, а тому втратила право на користування жилим приміщенням. Відомостей щодо звернення відповідача [PERSON] із заявою до УЖКХ з приводу чинення позивачем відповідачу перепон у її проживанні у вказаному житловому приміщення, а також сплати відповідачем комунальних послуг за вказане житлове приміщення, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України та суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved