Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Савчук О.В. звернувся до суду з позовом та прохав суд визнати за [PERSON] та\~ [PERSON] \~право спільної\~часткової власності\~за кожним\~по 1/2\~частині на\~житловий будинок,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] .\~Визнати за\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~право спільної\~часткової власності\~за кожним\~по 1/2\~частині на\~земельну ділянку\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~площею 0,2500\~га.\~Визнати за\~ [PERSON] право\~власності на\~земельну ділянку\~для ведення\~особистого селянського\~господарства площею\~0,3200\~га.\~Визнати за\~ [PERSON] право\~власності на\~земельну ділянку\~для ведення\~особистого селянського\~господарства площею\~0,2800\~га. Посилався на те, що в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо оскільки постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з чим позивачі змушені звертатися до суду з даним позовом. У судове засідання\~\~представник позивача адвокат Савчук О.В. не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував з приводу задоволення позову та надав відзив, згідно якого зазначив наступне. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради заперечує у задоволенні позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради є відповідачем у справі відповідно до пункту 24 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та пункту 3.3 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N?24-753-0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в яких визначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування. Згідно пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N?24-753-0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Визначення судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим суперечить вимогам статей 46-48 ШК. оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У вказаній справі земельна ділянка та будинок знаходяться у власності спадкодавця [PERSON] , за життя якого частки виділені не були. Після смерті спадкодавця його дружина спадщину прийняла, проте не оформила спадкових прав. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. у наявних матеріалах справи зазначено, що спадковий будинок має статус колгоспного двору і належить [PERSON] на праві особистої власності згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05 грудня 1988 року. Колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до частини 2 статті 120 Цивільного кодексу (ЦК) УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною 2 статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В матеріалах справи наявна довідка старости Пальчиківського старостинського округу від 05.09.2023 року, де зазначено, що згідно інформації погосподарської книги N?2 села Кірове (1986-1990 р.) номер особового рахунку [NUMBER] , за адресою: село Кірове Полтавського району Полтавської області записаний склад сім?ї [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] . Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N? 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття 1 яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. В матеріалах справи наявна довідка старости Пальчиківського старостинського округу від 05.09.2023 року, де зазначено, що згідно інформації погосподарської книги N?3 села Кірове (2006-2010 р.) номер особового рахунку 107, разом з померлим спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] . Разом з тим, у правовстановлюючому документу зазначено власником вказаного будинку лише спадкодавця [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно інформації погосподарської книги N?2 у спірному будинку не був записаний як член сім?ї один з позивачів - [PERSON] , а у правовстановлюючому документі на житловий будинок вказаний лише спадкодавець [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved