Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Адвокат Ан Ірина Миколаївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, а саме просила оголосити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, померлим.. В обґрунтування заяви зазначила, що 25.08.2022 року онука [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка проживає у російській федерації у місті москва повідомила заявниці про смерть її сина [PERSON] , [INFO] . Як доказ надіслала свідоцтво про смерть, виданого державою міжнародні зв`язки з якою припинені та фотографію могили. Син заявниці постійно їздив до міста москва до своєї доньки та її сім`ї. До закриття кордонів син заявниці виїхав до російської федерації та зустрів повномасштабне вторгнення там, стан його здоров`я погіршувався, тому у словах онуки заявниця не сумнівається. Оголошення сина померлим необхідно заявниці для оформлення спадщини, яка складається із квартири за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з доказів в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , є сином заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 25.08.2022 року зроблено відповідний актовий запис № 170229775000601503008, місто смерті російська федерація місто москва, свідоцтво про смерть видано органом ЗАГС міста москва (а.с.6). ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) надано заперечення в яких просили відмовити в задоволенні заяви. Зазначили, що підставою для оголошення особи померлою є обставини,що дають підставу припускати смерть такої особи, тоді як реєстрація факту її смерті є припущення виключає. Однак, як вбачається із змісту заяви та доданих до неї документів, заявниця просить оголосити її сина померлим, тоді як факт смерті вже зареєстрований 25.08.2022 року в м. москва, російської федерації. Державна реєстрація смерті була проведена на території російської федерації за внутрішнім законодавством, а тому повторна реєстрація акту смерті в державному органі на території України не провадиться, а свідоцтво про смерть видане компетентним органом держави, за умови належного засвідчення є дійсним території України. Справу просили розглядати без участі їх представників з рахуванням наданих заперечень. За відомостями з реєстру КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.04.1993 року по теперішній час (а.с.23). На виконання ухвали суду, ВІДДІЛЕННЯМ ПОЛІЦІЇ № 3 КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ надано відповідь, що за обліками ВП № 3 КРУП ГУНП В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ не має відомостей щодо перебування у розшуку та притягнення до адміністративної відповідальності громадянина [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Відповідно до відомостей ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ГРОМАДЯН УКРАЇНИ, актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутній (а.с.26). Станом на 26.12.2023 року ДЕРЖАВНА ПРИКОРДОННА СЛУЖБА УКРАЇНИ доручень уповноважений державних органів щодо розшуку в пунктах пропуску через державний кордон стосовно громадянина України [PERSON] , [INFO] , не виконує (а.с.30). За правилами ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст. 318 ЦПК України\~у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно норм\~ЦК\~та\~ЦПК України, рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України\~(глава 4 «Розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою» ЦПК). Оголошення особи померлою необхідно заявниці для оформлення спадщини на території України, яка залишилася після смерті її сина , а саме на квартиру [ADDRESS] . Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у\~статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пункт 13\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Однак, до матеріалів справи надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , отже факт смерті особи встановлено, однак свідоцтво про смерть видано державою агресором російською федерацією. Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що рф чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, визнано геноцидом Українського народу. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому у визначеному порядку було продовжено до 20 травня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, між Україною та російською федерацією розірвано усі дипломатичні відносини. З набранням чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року. У Постанові від 14.04.2022 по справі № 308/9708/19 (провадження №61-18782св21) Верховний Суд зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства рф в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2021 по справі №367/2656/20 дійшов висновку, що Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, однак така невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо. Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права. Верховний Суд у справі № 521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції. Аналізуючи надані заявником докази на підтвердження своїх вимог, суд зазначає, що обставин, що дають підставу припускати смерть [PERSON] , у заяві не зазначено, а навпаки\~заявниця посилається,\~що факт\~смерті встановлено\~свідоцтвом про\~смерть (а.с.6). Заявниця не позбавлена права звернутися до суду за встановленням факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, проте таким фактом не скористалась. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що заява не обґрунтована та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed