Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

28 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі Судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва від 26.09.2019 року № 490/3337/19, а саме:стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини\~\~ [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., з подальшою індексацією щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно Судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва від 26.09.2019 року постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Доньці [PERSON] , [INFO] , аліменти відповідачем не сплачуються у зв`язку з досягненням нею повноліття, молодша донька [PERSON] потребує значно більших коштів на утримання, зокрема кошти на виховання, розвиток, харчування та інше. Зазначає, що на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку. Відповідач матеріально доньці не допомагає, має заборгованість по сплаті аліментів, при цьому має достатню матеріальну можливість утримувати дитину та сплачувати аліменти на дитину у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2023 року матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2023 рокувідкритопровадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила судїх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відзив на позов не надав. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Таким чином, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судприйшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції висловленою в постанові ВС України від 06.06.2018 року у справі № 138/594/17 при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом\~статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу. Частинами 1, 2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір\~Законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини, що узгоджується із положеннями ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. Прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України\~\~від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з метою достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів. Як встановлено судом неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. з подальшою індексацією щомісячно, але в той час не підтверджені жодними доказами та матеріали справи не містять доказів на підтвердження матеріального становища сторін, витрат, які несе позивачка у зв`язку з утриманням дитини, що обґрунтовує позовні вимоги про стягнення аліментів саме у такому розмірі. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст.\~182,\~183 СК України, і зазначає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи всі вищевикладені обставини, вік дитини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 3400 грн. щомісячно, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже розмір аліментів не є незмінним і позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів згідно\~ст. 192 СК України. Крім того, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат в порядку\~ст. 185 СК України. За змістом ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог\~ст..141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 2468 гривень, від сплати яких позивачка звільнена. На підставі викладеного і

Outcome: partial