Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 05.04.2021 року він працює у виконавчому комітеті Червонослобідської сільської ради на посаді начальника відділу земельних відносин та екології. У своїй діяльності суворо дотримується вимог чинного законодавства. Під час виконання службових обов`язків було виявлено ряд порушень вимог Земельного кодексу України в діях [PERSON] щодо користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] . З цього приводу у відповідності до вимог чинного законодавства Червонослобідська сільська рада звернулася до правоохоронних органів щодо надання вказаному факту належної правової оцінки. Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області за вказаним фактом 14.07.2023 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 42023252010000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.3 КК України. На даний час у вказаному кримінальному провадженні триває досудове слідство. [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Згідно наявних даних, він неофіційно представляє інтереси своєї сестри - [PERSON] з цього приводу в правоохоронних та органах місцевого самоврядування, з якою проживає по сусідству. Відповідач має особисту сторінку в соціальній мережі Facebook, де викладає свої письмові та відео коментарі різним подіям, а також проводить пряму трансляцію подій, які його цікавлять. Сторінка соціальної мережі Facebook відповідача доступна всім користувачам цієї мережі в т.ч. і йому. З особистої сторінки відповідача у соціальній мережі Facebook йому стало відомо, що 19.10.2023 року останній був свідком проведення правоохоронними органами слідчих дій у домоволодінні [PERSON] . У зв`язку з цим відповідач в режимі прямого включення відео трансляції на своїй сторінці зазначеної соціальної мережі здійснив коментар вказаних подій. Переглянувши відеозапис виступу відповідача від 19.10.2023 року ним було встановлено ряд незаконних дій останнього стосовно нього, які виразились у висловлюванні неправдивою інформації та образ. Так, починаючи з 07 хвилини 17 секунди свого виступу відповідач висловив наступну неправдиву інформацію та образливі слова стосовно нього, дослівно: «....начальник земельних ресурсів у сільській раді бивший працівник прокуратури якого чи за п`янку чи за шо вигнали на моє глибоке переконання та не тільки переконання, а знаю такого випадку, що воно бидло ряжане, що воно людям не розраховується за роботи за їхні на які воно їх нанімає і це бидло пішло до прокуратури ....». Позивач вказує, що окрім нього, колишнього працівника органів прокуратури, який працює начальником відділу земельних відносин та екології виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради у вказаному органі місцевого самоврядування немає. Інформація щодо нього була поширена відповідачем через власну сторінку соціальної мережі Facebook, до якої мають вільний доступ інші користувачі цієї мережі. Вказане відео переглянув він та працівники його відділу [PERSON] та [PERSON] . Це ті особи, про яких він знає, однак вказане відео могли дивитися інші особи, оскільки доступ до нього відкритий, про що свідчать коментарі під вказаним відео. Недостовірна інформація та образливі вислови, які поширив відповідач, стосується його. Зазначена інформація є недостовірною оскільки не відповідає дійсності. Позивач зазначає, що працював в органах прокуратури Черкаської області на різних посадах. 03.08.2011 року він звільнився з органів прокуратури відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Вказана обставина підтверджується його трудовою книжкою, копія якої додається до позовної заяви. Ніхто його не виганяв ні за «п`янку», ні з будь яких інших підстав. У зв`язку з цим вказана інформація відповідача є недостовірною. Також, недостовірною є інформація відповідача щодо не проведення ним розрахунку з найманими працівниками за виконану роботу. З цього приводу жодна особа, у визначений законом спосіб, претензії до нього не пред`являла. Зважаючи на вищезазначене, інформація, поширювана щодо нього відповідачем, по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним вимог чинного законодавства, загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та такою, що, на його переконання, порушує його немайнові права, по-друге не є оціночним судженням. Окрім цього, відповідач при висловлюванні недостовірної інформації стосовно нього також висловив свою суб`єктивну думку в брутальній та принизливій формі, а саме, двічі обізвав його бидло ряжане та бидло. Вказані висловлювання принижують його гідність, честь та ділову репутацію. Поширення окресленої інформації порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до нього, що у свою чергу впливає на зниження цінності його особи. Також, поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну професійну та соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, підлеглих, порушивши його честь, гідність та ділову репутацію. Враховуючи вищевикладене, вважає, що поширенням недостовірної інформації та виказуванням принизливих висловлювань щодо нього відповідачем завдано шкоди його немайновим інтересам, чим порушено його гідність, честь та ділову репутацію. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд: 1)визнати недостовірною\~та такою,\~що порушує\~його права\~на повагу\~до його\~гідності,\~честі та\~ділової репутації,\~наступну інформацію,\~розповсюджену [PERSON] \~19.10.2023\~року шляхом\~викладення відеозапису\~його виступу\~на власній\~сторінці соціальної\~мережі Facebook:начальник земельних ресурсів у сільській раді бувший працівник прокуратури якого чи за п`янку чи за що вигнали, на моє глибоке переконання та не тільки переконання, а знаю такі випадки, що воно з людьми не розраховується за роботи за їхні на які воно їх наймає; 2)зобов`язати [PERSON] видалити відеозапис свого вступу, який викладений 19.10.2023 на власній сторінці соціальної мережі Facebook; 3) зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, шляхом викладення відеозапису свого вступу на власній сторінці соціальної мережі Facebook упродовж місяця після набрання законної сили судовим рішенням в даній справі наступного тексту спростування: 19.10.2023 мною було викладено відеозапис свого виступу на власній сторінці соціальної мережі Facebook під час якого озвучувалися недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що його вигнали з органів прокуратури чи за п`янку, чи з інших підстав, а також те, що він не розраховується з найманими працівниками. Вказані відомості є недостовірними; 4)стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 5000, 00 грн.; 5)судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 05.12.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення кореспонденції. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 25.10.2023 р. № 775/09-05, [PERSON] [INFO] дійсно працює у виконавчому комітеті Червонослобідської сільської ради на посаді начальника відділу земельних відносин та екології з 05 квітня 2021 року і по теперішній час. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви додано копію трудової книжки серії [NUMBER] , яку видано 14.02.1990 року, а саме сторінок 7,9,11 та 13, з якої вбачається, що позивач працював в органах прокуратури з 27.02.2008 року по 03.08.2011 року на різних посадах. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 15.11.2016 року, [PERSON] є інвалідом армії 2 групи. Судом досліджено відеозапис на DVD-R диску, який долучено позивачем до позовної заяви. З відеозапису вбачається, що він містить відео-зйомку з монітора комп`ютера, на якому відображається перегляд відеозапису, який викладено на сторінці під найменуванням [PERSON] у соціальній мережі Facebook. На відеозаписі чоловічим голосом сказано: начальник так званих у сільській раді начальник земельних ресурсів, це бивший ну як мені казали, так я і вам кажу бивший працівник прокуратури, якого чи за п`янку чи за що вигнали, на моє глибоке переконання та і не тільки переконання, знаю два випадки, що воно бидло ряжене людям не розраховується за роботи за їхні, яке воно нанімало, короче не важно, і оце бидло пішло до своїх до прокуратури, на їхню заяву відкрили кримінальне провадження. Цю заяву я дивився, вона так, ні про що, але складу злочину немає. Хто взяв на себе цю відповідальність чи начальник слідства…. У статті 32\~Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 34\~Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 201\~ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299\~ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації. Згідно з частиною першою статті 277\~Цивільного кодексу\~України (далі -\~ЦК України) фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 521/3841/21. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 756/4720/20. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Тлумачення\~статті 277 ЦК України\~свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Звертаючись до суд з позовом, [PERSON] в обґрунтування своїх вимог, зазначає, що інформація, поширювана щодо нього відповідачем, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним вимог чинного законодавства, загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та такою, що, на його переконання, порушує його немайнові права, та не є оціночним судженням. Окрім цього, відповідач при висловлюванні недостовірної інформації стосовно нього також висловив свою суб`єктивну думку в брутальній та принизливій формі, а саме, двічі обізвав його бидло ряжане та бидло. Вказані висловлювання принижують його гідність, честь та ділову репутацію. Поширення окресленої інформації порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну професійну та соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, підлеглих, порушивши його честь, гідність та ділову репутацію. З переглянутого судом відеозапису не вбачається, що вказана поширена інформація у відеозаписі, який викладено на сторінці під найменуванням [PERSON] у соціальній мережі [INFO] стосується саме [PERSON] , адже у відеозаписі не названо ім`я, прізвище та по батькові позивача, та те, що поширена інформація стосується саме позивача. Отже, те що інформація стосується саме позивача є його суб`єктивною думкою та переконанням. Інших доказів, окрім відеозапису, на підтвердження того, що поширена інформація стосується саме позивача суду не надано. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання інформації недостовірною та такою, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] задоволенню не підлягають. Не підлягають також задоволенню і позовні вимоги [PERSON] про видалення відеозапису, зобов`язання відповідача спростувати поширену ним інформацію та про відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними в розумінні частини першої статті 188 ЦПК України. При цьому, суд звертає увагу на той факт, що обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 72 цього Кодексу. З цього випливає обов`язок сторін доказувати факти (обставини). Цей обов`язок у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна доказати факти, на які вона посилається, що відповідає приписам\~ст. 81 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, що відповідає приписам ч. 7\~ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», Заява № 4909/04) Враховуючи вище\~наведене, визначивши характер\~спірних правовідносин\~та норми\~матеріального права,\~які підлягають\~застосуванню, суд надавши належну оцінку поширеній інформації, яку позивач просив спростувати, з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову . Отже, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Суд вирішує долю судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом 2 групи, то судовий збір необхідно віднести за рахунок держави. Витрати позивача на надання правової допомоги слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed