Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 07 серпня 2014 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстраційної служби районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №109, який за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 січня 2022 року було розірвано. За час перебування у шлюбі, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою. 20 лютого 2020 року рішенням Старобільського районного суду Луганської області справа №2/431/181/20, з нього було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 35% його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 липня 2022 року ним було зареєстровано шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Вважає, що для забезпечення потреб другої дитини доцільним є зменшення розміру аліментів з 35% до 25 % від усіх видів його доходів, що є більшим чим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги перебування на його утриманні ще однієї малолітньої дитини та її матері, до досягнення дитиною 3-х років, вважає, що розмір стягнутих з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] повинен бути зменшений з 35% до 25% всіх видів його заробітку (доходу). Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду у справі №2/431/181/20 від 20 лютого 2020 року, виданого Старобільським районним Луганської області пре стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утриманні доньки [PERSON] до 25% від доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на Інтернет порталі «Судова влада України». Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, з 07 серпня 2014 року сторони у справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №109. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 20 лютого 2020 року рішенням Старобільського районного суду Луганської області з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 35% від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року до повноліття дитини. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 січня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 06 липня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), підтверджується, що [PERSON] 06 липня 2022 року уклав шлюб з [PERSON] , та остання змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу, у позивача [PERSON] народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 13 квітня 2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. На підставі ч.1 ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище дітей на утримання яких позивач сплачує аліменти. Враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, хронічними захворюваннями не хворіє. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд вважає, що матеріальний стан позивача погіршився у зв`язку з одруженням та народженням дитини, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Також суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Крім того, згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином,

Outcome: approved