Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

14.11.2023 року до суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), представник позивача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу. 27.11.2023 р. ухвалою суду відкрито провадження по даній справі у загальному провадженні, призначено судове засідання та витребувано у Міністерства соціальної політики України, відомості про контактний номер телефону, електронної адреси, та про адресу реєстрації як внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст вимог позовної заяви 12.11.2018 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було винесено Рішення по справі № 220/2037/18 про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41779,64 (сорок однієї тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9157 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 20 коп., а разом 51641 (п`ятдесят одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 64 копійка. На виконання вищевказаного Рішення судом видано виконавчий лист № 220/2037/18 від 13.12.2018 року про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41779,64 (сорок однієї тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9157 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 20 коп., а разом 51641 (п`ятдесят одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 64 копійка. У зв`язку з не виконанням відповідачем рішення суду та не сплаті боргу 22 вересня 2021 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було винесено Рішення по справі № 220/1251/21 про стягнення з [PERSON] 3% річних у розмірі 4172,36 грн (чотири тисячі сто сімдесяти двох гривень 36 копійок), інфляційних втрат 9688,24 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 24 копійок), та судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7491 (сім тисяч чотириста дев`яносто одна) грн. 90 коп., а разом 22 260 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят) гривні 05 копійок. Позивач хоче наголосити на тому, що з дати винесення Великоновосілківським районним судом Донецької області Рішення по справі № 220/2037/18, відповідач не виконував судове рішення в добровільному порядку, не сплатили заборгованості, тобто на борг відповідачем не оплачений. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з врахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Відтак, з огляду на той факт, що рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12.11.2018 року по справі № 220/2037/18 три проценти річних та інфляційні втрати були розраховані за період з 23/09/2021 до 01/11/2023 рік та по рішенню суду від 22.09.2021 року №220/1251/21 за період з 23/09/2021 до 01/11/2023 рік. Загальна сума 3% відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 4 677,07 грн., згідно доданого розрахунку до позовної заяви. Загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 24 710,04 грн., згідно доданого розрахунку до позовної заяви. Загальна заборгованість: Період прострочення грошового зобов`язання 770 днів 24 710,04 (інфляційне збільшення) + 4 677,07 (3% річних) = 29 387,11 грн. В уточненій позовній заяві від 22.11.2023 р. просив вважати правильним по батькові відповідача [PERSON] . Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідача - [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь позивача - ФОП « [PERSON] », ідентифікаційний код [NUMBER] - 3 % річних у розмірі 4 677,07 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят сім гривень 07 копійок) та інфляційні втрати у розмірі 24 710,04 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот десять гривень 04 копійки). Стягнути з відповідача - [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь позивача - ФОП « [PERSON] », ідентифікаційний код [NUMBER] витрати по сплаченому судовому збору в розмірі: 1 073 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок). Стягнути з відповідача - [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь позивача - ФОП « [PERSON] », ідентифікаційний код [NUMBER] витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11917 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 50 копійок). Позиція відповідача Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду У судове засідання позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи не з`явились. Позивач надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Вперше не з`явився в судове засідання 25.12.2023 р. Останнє відоме місце проживання відповідача, вказане позивачем в позовній заяві, а саме[ADDRESS] , будь-яких заяв про зміну адреси реєстрації не надавав. Оскільки за вказаним місцем проживання ведуться активні бойові дії, він викликався у судове засідання за допомогою Веб оголошення на офіційному сайті Судова влада, а також у судові засідання ркомедованими листами, які згідно трекінку поштових відправлень не вручені йому з грудня 2023 р., що дає підстави вважати його належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Отже, судом вживались всі можливі заходи щодо виклику відповідача у судове засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд, відповідно до вищевказаного, ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. 12.11.2018 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було винесено Рішення по справі № 220/2037/18 про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41779,64 (сорок однієї тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9157 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 20 коп., а разом 51641 (п`ятдесят одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 64 копійка. На виконання вищевказаного Рішення судом видано виконавчий лист № 220/2037/18 від 13.12.2018 року про стягнення з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41779,64 (сорок однієї тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9157 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 20 коп., а разом 51641 (п`ятдесят одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 64 коп. 24.11.2020 р. на виконання вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП № 63707328. 22 вересня 2021 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було винесено рішення по справі № 220/1251/21 про стягнення з [PERSON] 3% річних у розмірі 4172,36 грн (чотири тисячі сто сімдесяти двох гривень 36 копійок), інфляційних втрат 9688,24 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 24 копійок), та судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7491 (сім тисяч чотириста дев`яносто одна) грн. 90 коп., а разом 22 260 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят) гривні 05 копійок.Згідно встановлених судом обставин, за період з 12.11.2018 р. по 22.07.2021 р. На теперішній час зобов`язання не виконано. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1019 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору позики у повному обсязі, та передав відповідно грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США відповідачу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Перевіряючи наведений розрахунок, суд погоджується із наведеним позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних. Так, згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 362-97р, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Індекс інфляції за жовтень 2021 р. становив 100,90; листопад 2021-100,80; грудень 2021- 100,60; січень 2022 - 101,30; лютий 2022- 101,60; березень 2022 - 104,50; квітень 2022 - 103,10; травень 2022 - 102,70; червень 2022- 103,10; липень 2022 -100,70; серпень 2022 - 101,10; вересень 2022-101,90; жовтень 2022 - 102,50; листопад 2022-100,70; грудень 2022 - 100,70; січень 2023 - 100,80; лютий 2023- 100,70; березень 2023- 101,50; квітень 2023 - 100,20; травень 2023 - 100,50; червень 2023 - 100,80; липень 2023- 99,40; серпень 2023- 98,60; вересень 2023- 100,50. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період. Отже, сукупний індекс інфляції за період з 23.09.2021 року - 01.11.2023 року включно становить 134,504%. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми боргу за договором позики у розмірі за вказаний період складають 51 641,64 х 1.33436375 - 51 641,64 = 17 267,09 грн., а по сумі боргу 22 260,05 грн відповідно до рішення суду № 220/1251/21 - 22 260,05 х 1.33436375 - 22 260,05 = 7 442,95 грн. Усього - 24 710,04 грн. Також, 3% річних складають за період з 23.09.2021 р. до 01.11.2023 р.: 51 641,64 (сума заборгованості) x3 %х 770 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 3 268,28 грн. За сумою боргу 22 260,05 грн. за аналогічний період : 22 260,05 (сума заборгованості) х 3 % х 770 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 =1 408,79 грн. Усього - 4 677,07 грн. Отже, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Висновки суду за результатами розгляду позову Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору позики в частині повернення грошових коштів, не виконані судові рішення про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Та таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача на користь позивача слід стягнути суму інфляційних втрат за період з 23.09.2021 року - 01.11.2023 року включно у загальному розмірі 24 710,04 грн. та 3% річних за вказаний період у загальному розмірі 4677,07 грн. Щодо судових витрат Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок), який сплачено позивачем при подачі позову. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання послуг відповідає положенням статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу в сумі 11917 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 50 копійок). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved