Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. \~ \~В обґрунтування\~позову зазначив,\~що 27.10.2020 року о 02 год.00 хв. на Курахівському водосховищі у м.Курахове Покровського району Донецької області, був виявлений факт лову [PERSON] раків. Постановою судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.11.2020 року у справі № 237/4027/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. відповідну постанову оскаржено не було та 24.10.2020 року вона набрала законної сили. Згідно розрахунку матеріальної шкоди відповідачем нанесено збитки рибному господарству України на суму 112710 грн. При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої рибному господарству України, не вирішено. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь держави майнову шкоду у розмірі 112710 грн. 00 коп., також стягнути понесенні судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп. на користь Донецької обласної прокуратури. Заяви та клопотання сторін. Позивач управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив відповідача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Щодо строків позовної давності, зазначили, що 27.10.2020 головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення №003605 відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.11.2020 у справі №237/4027/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеного правопорушення і призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень в дохід держави. Зокрема, судом встановлено, що 27.11.2020 о 02 годині 00 хвилин на Курахівському водосховищі у м. Курахове Покровського району Донецької області, був виявлений факт лову громадянином [PERSON] раків. Так, в порушення п.п. 3.14 та 4.6 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19 та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» останній впіймав 4420 раків, загальною вагою 98 кг. Вказана вище постанова суду [PERSON] не оскаржувалась та 24.11.2020 набрала законної сили. Таким чином, позивач дізнався про порушення прав Курахівської міської територіальної громади 27.10.2020 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення№003605 відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Наказ Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» є відомчим нормативно-правовим актом, який прийнято з метою забезпечення належної організації діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді. Вказаний наказ не встановлює спеціальну позовну давність, яка чітко визначена ст. 258 ЦК України та застосовується у вичерпних переліках випадків, передбачених ч. 2 та ч. 5 ст. 258 ЦК України. Таким чином, строки позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України, на звернення до суду із цим позовом не порушені. Щодо підстав представництва інтересів держави в суді прокурором, зазначили, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях, що виникають у сфері охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства на території Донецької області є Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області (на теперішній час Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Донецькій області), яке повинне виступати позивачем в суді, проте, починаючи з 13.11.2020 та до 24.09.2021 день подання позовної заяви) із відповідною позовною заявою до суду не звернулось, будь - яких цивільно - правових заходів щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної незаконним виловом раків не вживались, що підтверджується інформацією Управління № 1-16-9/1150-21 від 14.07.2021. Тим самим, Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області і є спеціально уповноваженим державним органом, який неналежним чином здійснює захист інтересів держави оскільки не користується своїми правами та обов`язками і до часу подання позовної заяви не вжив заходів щодо відшкодування заподіяної державі шкоди. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Враховуючи викладене, необхідність представництва прокурором інтересів держави у суді у даній справі підтверджено належними та допустимими доказами, доданими до позовної заяви. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що керівником Покровської окружної прокуратури Донецької області прокуратури 24.09.2021 р. була спрямована позовна заява відносно нього до Селидівського міського суду Донецької області. Днем отримання відомостей по фату порушення інтересів держави за останнім запито прокурора є 15.07.2021 р. (лист від Донецького рибоохоронного патруля Управління державного агенства рибного господарства у Донецькій області від 14.07.2021 р. Тобто, з дня отримання зазначених відомостей 15.07.2021р., позов до суду був наданий через 2 місяці і 9 днів. Щодо представництва інтересів держави в суді Генеральним прокурором України встановлені спеціальні строки подання позову 1 місяць. Наказом Генерального прокурора №191 від 08.06.2021 року, внесено до наказу Генерального прокурора від 21.8.2020 р. № 389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів в суді. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Також, щодо представництва в суді, зазначив, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України). Крім того, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що на відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкта права учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. Великою Палатою Верховного Суду по справі № 911/2169/21 від 06 липня 2021 року здійснено відповідний висновок щодо представництва прокурором в суді інтересів держави та застосування норм права, а саме: «заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацем третім частини третьої\~ст.\~23\~ЗУ «Про\~прокуратуру» має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатися із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті зазначеного положення частини другої\~ст. 19 Конституції України\~відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює в абзаці першому частини третьої ст. 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави». Таким висновком Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування цієї норми в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС, який зводиться до необхідності визначення організаційно-правової форми суб`єкта, в особі якого звертається прокурор, з метою підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді в особі державного підприємства. Таким чином, на думку відповідача, у позивача відсутні підстави для здійснення представництва інтересів держави у даній справі. Просить суд відмовити керівнику Покровської окружної прокуратури у позові, розпочате провадження закрити; визнати відсутність повноважень прокурора на ведення справи за представництвом за позовною заявою, позов прокурора залишити без розгляду; заяву в відзиві на позов щодо застосування спливу строків давності та відмовити в позові прокурору задовольнити в повному обсязі до винесення рішення по справі. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить суд застосувати сплив спеціальних строків давності та відмовити керівнику Покровської окружної прокуратури у позові, розпочате провадження закрити; визнати відсутність повноважень прокурора на ведення справи за представництвом за позовною заявою, позов прокурора залишити без розгляду; з приводу перевищення всіх розумних строків розгляду справи (більше ніж 60 днів з дня відкриття провадження), що є неприйнятним з позиції Конституції та ст. 275 ЦПК України провадження по справі закрити. Представник третьої особи Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності. Щодо клопотання відповідача та представника відповідача про залишення справи без розгляду, суд приходить до наступного висновку. За змістом п. 3 ч. 1\~ст. 131 Конституції України, ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді регулюються окремим законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи\~ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність її захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~ст.185 ЦПК України. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.4, ч.5\~ст.56 ЦПК України). Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16ц (провадження № 14-104цс19). У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Судом встановлено, що станом на момент звернення керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області до суду, існували підстави для представництва інтересів держави в особі Управління Державного агенства рибного господарства у Донецькій області, оскільки відповідні органи протягом тривалого часу не реалізували своє право на звернення до суду, що свідчить про їх бездіяльність. Таким чином, сам факт не звернення цих органів до суду, вказує на те, що керівником Покровської окружної прокуратури Донецької області дотримано відповідний порядок, передбачений\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та наведено достатні дані, які вказують на наявність підстав для представництва держави в суді. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду та належним чином обґрунтував підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому клопотання в цій частині задоволенні не підлягає. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1\~ст.255 ЦПК України\~суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої\~статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, оскільки доводи на які представник відповідача посилається, не є підставою для закриття провадження у справі на підставі вимог\~ст.255 ЦПК України. Щодо клопотання відповідача та представника відповідача застосувати строк позовної давності, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10. 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18), а також в аналогічних справах у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 619/738/17 (провадження № 61-22690св18), від 03.07.2019 року у справі № 619/737/17 (провадження № 61-36609св18), від 03.07.2019 року у справі № 619/720/17 (провадження № 61-27502св18), від 17.10.2019 року № 619/717/17 (провадження № 61-4248св19), від 30.04.2020 року у справі № 619/732/17 (провадження № 61-710св19), від 16.06.2020 року у справі № 619/974/17 (провадження № 61-3223св19), від 01.07.2020 року у справі № 619/740/17 (провадження №61- 36675св18) від 08.07.2020 року у справі № 619/897/17 (провадження №61-2722св19). Вбачається, що управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області дізналось про порушення прав Курахівської міської територіальної громади 27.10.2020 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення №003605 відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.11.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеного правопорушення і призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави, яка набрала законної сили 24.11.2020 року. Позов подано до суду 30.09.2021 року, тобто в межах трирічного строку, який слід рахувати з моменту, коли стало відомо про особу, винну у вчиненні правопорушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява подана в межах загального трирічного строку позовної давності, а тому клопотання про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.10.2021 року суддею Владимирською І.М. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 04.11.2021 року суддею Владимирською І.М. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 29.06.2023 р. суддя Владимирська І.М. відмовила в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду. Заочним рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29.06.2023 року суддя Владимирська І.М. вищевказану позовну заяву задовольнила повністю. Ухвалою суду від 19.12.2023 року суддя Черков В.Г. скасував заочне рішення від 29.06.2023 року, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні\~обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 27.10.2020 року старшим державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.4 ст.85 КУпАП. Згідно розрахунку матеріальної шкоди відповідачем нанесено збитки рибному господарству України на суму 112710 грн. 00 коп. Розмір шкоди, заподіяної особами незаконним (з порушенням правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, визначено відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Відповідно постанови Мар`їнського районного суду Донецької області 13.11.2020 року [PERSON] було визнано винним в сконі адміністративного правопорушення за ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Такими чином, вина відповідача у вилові раків в заборонений період доказуванню не підлягає. Як зазначено в постанові про адміністративне правопорушення, відповідач виловив незаконним способом 4420 одиниць раків. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про тваринний світ»; Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища»; Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Постановою КМ України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні і у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Незаконно добуті в природі ресурси та виготовлена з них продукція підлягають безоплатному вилученню, а знаряддя правопорушення - конфіскації. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс обчислення розміру відшкодування шкоди,заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» здійснено розрахунок збитків, завданих відповідачем, згідно якого розмір збитку внаслідок незаконного вилову раків становить - 5329 грн. 50 коп. Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальствота охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони серед іншого здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. За змістом ст.3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі; частини диких тварин (роги, шкіра тощо); продукти життєдіяльності диких тварин (мед, віск тощо). Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні. Громадяни відповідно до закону мають право: на загальне і спеціальне використання об`єктів тваринного світу; мати у власності окремі об`єкти тваринного світу; на компенсацію шкоди, завданої дикими тваринами. Громадяни відповідно до закону зобов`язані: охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин; сприяти відтворенню відновлюваних об`єктів тваринного світу; використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону; відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Громадяни мають й інші права та обов`язки, передбачені законом. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: порушенні встановленого законодавством порядку надання об`єктів тваринного світу в користування; порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. Незаконно добуті (зібрані) об`єкти тваринного світу, виготовлена з них продукція, знаряддя правопорушень підлягають безоплатному вилученню в установленому законом порядку. За змістом ст. 69 Закону України «Про тваринний світ» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 112710 грн. 00 коп. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Таким чином, відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved