Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

07 липня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21 листопада 2015 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 183/4064/19 шлюб між сторонами розірваний. На сьогоднішній день позивач з дочкою проживає разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 20 червня 2023 року. Відповідач проживає окремо, точне місце проживання позивачеві невідоме. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач зобов`язувався надавати аліменти на утримання дитини у достатньому розмірі, на рівні встановленої законом 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів). Станом на сьогоднішній день відповідач надсилає незначні кошти на утримання дитини, однак указаний розмір не відповідає розміру 1/4 частини його доходів. Відповідач має доходи на рівні 30\~000,00 гривень, які офіційно не оподатковує. Усі грошові кошти відповідач отримує на різні карткові та депозитні рахунки, зареєстровані в різних банках України, з метою приховування їх від податкових органів. Основні карткові та депозитні рахунки відкриті в АТ КБ «ПриватБанк». Вказані кошти відповідач постійно використовує для свого повсякденного життя. Таким чином, позивач указує, що, враховуючи реальний дохід відповідача, достатнім розміром аліментів на утримання неповнолітньої дочки буде 7 500,00 грн, що становить приблизно 1/4 частину усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану суму аліментів не сплачує, позивач змушена звернутись до суду з цим позовом. Постановленою суддею ухвалою від 16 жовтня 2023 року, після отримання відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. У судовому засіданні 27 листопада 2023 року задоволено клопотання відповідача, долучено до матеріалів справи докази. Також постановленою судом ухвалою від 27 листопада 2023 року витребувано докази у справі. Докази отримано судом 25 грудня 2023 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Медведовська Л. М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що відповідач у добровільному порядку сплачує позивачеві аліменти на утримання малолітньої дитини, а тому підстави для стягнення аліментів у судовому порядку відсутні. Крім того, відповідач працює та отримує чітко встановлений розмір доходу і є підстави для стягнення аліментів у частині від заробітку, а не в твердій грошовій сумі. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 183/4064/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований шлюб 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 550, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказаним рішенням установлено, зокрема, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2015 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) /а.с.9-10/. Рішення набрало законної сили 18 листопада 2019 року. Обставини щодо реєстрації шлюбу між сторонами, народження у сторін дитини [PERSON] також підтверджені наданими позивачем належним чином засвідченими копіями свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] /а.с.7/ та свідоцтва про народження, серії [NUMBER] /а.с.8/. Відповідно до належним чином засвідченої копії витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. Разом з нею за вказаною адресою зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується належним чином засвідченою копією витягу з реєстру територіальної громади /а.с.12/. Вказана обставина відповідачем не оспорюється. Згідно з належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] /а.с.36/. З наданої відповідачем довідки від 06 листопада 2023 року № 0000-000001 встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «АДР Логістікс» з 24 вересня 2020 року та займає посаду водія автотранспортних засобів. Дохід за період з 01 січня 2022 року по 06 листопада 2023 року склав 150\~700,00 грн /а.с.28/. Також судом досліджено виписку по рахунку [PERSON] , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» з якої вбачається перерахування відповідачем, за період з 02 лютого 2022 року по 02 серпня 2023 року грошових коштів, одержувач [PERSON] , коментар до платежу аліменти /а.с.26/. Вирішуючи спір, суд ураховує такі норми законодавства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , яка проживає разом з позивачем, що відповідачем не оспорюється. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, отримує дохід, про що надано суду відповідну довідку. Таким чином, відповідно до положень Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття та наявні всі підстави для стягнення з відповідача, який проживає окремо від дитини на користь позивача, з якою проживає дитина аліментів на утримання спільної дитини позивача та відповідача. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 7\~500,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Медведовська Л. М. посилалась на відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, у зв`язку з тим, що відповідач працює та в добровільному порядку сплачує позивачеві аліменти на утримання дитини [PERSON] . Однак, суд не приймає такі посилання до уваги, оскільки звернення до суду з позовом про стягнення аліментів є правом того з батьків, з яким проживає дитина, передбаченим чинним законодавством України. Також положеннями Сімейного кодексу України передбачено право стягувача, при зверненні з позовом до суду, визначити спосіб стягнення аліментів (в частці від доходу платника аліментів або в твердій грошовій сумі) незалежно від обставин працевлаштування та форми доходу платника аліментів. Таким чином доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, враховуючи відсутність домовленостей щодо розміру та порядку сплати аліментів суд не враховує суму, сплачену відповідачем на користь позивача 02 серпня 2023 року в розмірі 2 500,00 грн, як аліменти за період липень серпень 2023 року. Щодо визначення розміру аліментів, суд ураховує таке. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 7 500,00 грн щомісячно. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи розмір аліментів, заявлений до стягнення позивач зазначила, що відповідач має доходи на рівні 30\~000,00 грн, які офіційно не оподатковує. А тому, на думку позивача, достатніми аліменти будуть саме у розмірі 7\~500,00 грн, що становить 1/4 частину його доходів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд ураховує, що відповідач офіційно працевлаштований, за період з 01 січня 2022 року по 06 листопада 2023 року отримав дохід у розмірі 150\~700,00 грн, що в середньому складає 6\~500,00 грн на місяць. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27 листопада 2023 року, надано виписки за договорами № б/н за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року по картковим рахункам [PERSON] , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», з яких установлено, що окрім заробітної плати відповідач періодично отримує інші доходи, зокрема, з деталями операції: відшкодування коштів на відрядження за авансовими звітами; отримає перекази з карткових рахунків, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі і від фізичних осіб без призначення платежу /а.с.42-60/, що вказує на наявність у платника аліментів на праві власності грошових коштів. Однак, суд також ураховує наявність у відповідача ще однієї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та розмір офіційного доходу відповідача. А тому, враховуючи вказану обставину у сукупності з дослідженими судом доказами на підтвердження доходів відповідача, суд вважає, що зазначені обставини унеможливлюють сплату відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 7\~500,00 гривень. Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме у вказаному розмірі. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те, що відповідач є працездатним, ураховуючи матеріальний стан сторін (дохід відповідача відповідно до наданої довідки про доходи), наявність у відповідача ще однієї малолітньої дитини, а також, те що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини (виписки по банківському рахунку про перерахування позивачеві грошових коштів у якості аліментів), суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~750,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відтак, аліменти підлягають стягненню з відповідача з 07 липня 2023 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», частковість задоволення позовних вимог, суд вважає, що 50 % судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, у сумі 536,80 грн, а решту віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial