Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, 24.09.2021 між банком та відповідачем було підписано заяву-пропозицію №СІК-240921/088-00, згідно якої останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. На виконання умов договору банком було видано відповідачу кредитні кошти, у свою чергу останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.06.2023 утворилася заборгованість, яка складає в загальному розмірі 107 737 грн. 18 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, 23.12.2021 між банком та відповідачем було підписано заяву-пропозицію №СІК-231221/141-00, згідно якої останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. На виконання умов договору банком було видано відповідачу кредитні кошти, у свою чергу останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.06.2023 утворилася заборгованість, яка складає в загальному розмірі 64 294 грн. 65 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 2684 грн.. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просив суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та рекомендованим поштовим відправленням, яке було повернуто до суду Укрпоштою за адресою: [ADDRESS] . Місце ж проживання відповідача [PERSON] , 1961 року народження, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області від 07 вересня 2023 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а\~ст.1054 ЦК України\~передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 24.09.2021 між банком та відповідачем було підписано заяву-пропозицію №СІК-240921/088-00, згідно якої останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п.2.2., 2.3. заяви-пропозиції сума споживчого кредиту 90 457 грн 50 коп на загальні споживчі цілі, строк споживчого кредиту - 24 місяців. Пунктами 2.4., 2.5. заяви-пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 16,99 % річних, розмір щомісячної комісії - 1,95 %, розмір одноразової комісії 5,00%. Відповідно до виписки по особовому рахунку вбачається, що від імені відповідача вносились кошти на погашення кредиту відповідно до договору №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021. Зазначені вище обставини та письмові докази в достатній мірі свідчать про факт виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, видачі відповідачу та отримання останнім кредиту в розмірі 90 457 грн. 50 коп.. Згідно заяви-пропозиції договору №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021та Додатку №1 до неї вбачається, що відповідач своїм підписом засвідчив ознайомлення його з умовами кредитування, зокрема: розміром процентної ставки за користування кредитними коштами, встановленим у фіксованому розмірі - 16,99% річних. З наданого до позову розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.06.2023 утворилася заборгованість у сумі 107\~737\~грн.\~18\~коп., що складається із простроченої заборгованості по кредиту 59 302,85 грн, простроченої заборгованості по процентам 10\~024,13 грн, простроченої заборгованості за комісією 24\~694,88 грн, строкова сума заборгованості по кредиту 13\~580,42 грн, строкова сума заборгованості по процентам 134,90 грн. Крім того, 23.12.2021 між банком та відповідачем було підписано заяву-пропозицію №СІК-231221/141-00, згідно якої останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п.2.2., 2.3. заяви-пропозиції сума споживчого кредиту 50 000 грн 00 коп на загальні споживчі цілі, строк споживчого кредиту - 24 місяців. Пунктами 2.4., 2.5. заяви-пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії - 1,50 %. Відповідно до виписки по особовому рахунку вбачається, що від імені відповідача вносились кошти на погашення кредиту відповідно до договору №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021. Зазначені вище обставини та письмові докази в достатній мірі свідчать про факт виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, видачі відповідачу та отримання останнім кредиту в розмірі 50 000 грн. 00 коп.. Згідно заяви-пропозиції договору №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021 та Додатку №1 до неї вбачається, що відповідач своїм підписом засвідчив ознайомлення його з умовами кредитування, зокрема: розміром процентної ставки за користування кредитними коштами, встановленим у фіксованому розмірі - 18,99% річних. З наданого\~до позову\~розрахунку заборгованості\~та виписки\~по особовому\~рахунку вбачається,\~що відповідач\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконував,\~внаслідок чого\~станом на\~19.06.2023\~утворилася заборгованість\~у сумі\~64\~294грн.\~65\~коп., що складається із простроченої заборгованості по кредиту 31 359,05 грн, простроченої заборгованості по процентам 7 695,95 грн, простроченої заборгованості за комісією 10 500,00 грн, строкова сума заборгованості по кредиту 14 590,38 грн, строкова сума заборгованості по процентам 149,27 грн. 05.07.2023 банком було направлено відповідачу досудову вимоги про погашення заборгованості по кредиту, яка залишилась без реагування. За вказаних обставин, оскільки відповідач допустив порушення умов договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредиту, позивач у відповідності до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~набув право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів. Щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за комісією в сумі 24\~694,88 грн. за кредитним договором №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021 та за комісією в сумі 10\~500,00 грн. за кредитним договором №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021, суд враховує наступне. Положення пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч.4\~ст.42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно ч.4\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема, справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення,\~тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням - близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону № 2121-III), однією з яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів\~від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови у справі №363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування»\~(п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу\~встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19). №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021 та за комісією в сумі 10\~500,00 грн. за кредитним договором №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021 Встановлюючи у заяві-пропозиції №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021 щомісячну комісію в розмірі 1,95% та у заяві-пропозиції №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021 щомісячну комісію в розмірі 1,50%, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, не вказано про це і у позовній заяві. Фактично позивач нараховував (протилежного не доведено), а відповідач сплачував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, а також постанови Верховного Суду у справі №357/9562/15-ц (провадження 61-20825св18) від 16.05.2018. Таким чином, відповідні умови договору про надання споживчого кредиту щодо сплати комісії не відповідають вимогам закону та відповідно до\~ст.215 ЦК України\~та\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~є нікчемними, а позовні вимоги в частині стягнення комісії безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що за договором №СІК-240921/088-00 від 24.09.2021 з 11.10.2021 по 10.02.2022 відповідач сплатив кошти на погашення щомісячної комісії в сумі 8819,60 грн, а за договором №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021 11.01.2022 та 10.02.2022 відповідач сплатив кошти на погашення щомісячної комісії в сумі 1500,00 грн, тому необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості кредиту за вказаними кредитними договорами, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом№СІК-240921/088-00 від 24.09.2021 яка становить 74 222,70 грн., з яких заборгованість по кредиту 50\~483,25(59 302,85-8819,60) грн, прострочена заборгованість по процентам 10 024,13 грн, строкова сума заборгованості по кредиту 13 580,42 грн, строкова сума заборгованості по процентам 134,90 грн., а за кредитом №СІК-231221/141-00 від 23.12.2021 сума заборгованості становить 52\~294,65 грн., з яких заборгованість по кредиту 29859,05(31359,05-1500,00) грн, прострочена заборгованість по процентам 7695,95грн, строкова сума заборгованості по кредиту 14590,38 грн, строкова сума заборгованості по процентам 149,27 грн., що, на думку суду, буде повністю відповідати передбаченим ч.2\~ст.2 ЦПК України\~завданням справедливого розгляду справи та основним засадам судочинства. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в прохальній частині позову заявлено дві вимоги майнового характеру щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, але судовий збір позивачем сплачений у розмірі 2684,00 грн. лише за одну вимогу, тобто з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір на другу вимогу майнового характеру. Так, позивачем заявлені позовні вимоги за кредитним договором на суму 107 737,18 грн, судом стягнуто 74 222,70 грн, тобто позовні вимоги за одну вимогу майнового характеру задоволені на 68,89%, що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача 1849 грн 00 коп. судового збору. Також позивачем заявлені позовні вимоги за кредитним договором на суму 64 294,65 грн, судом стягнуто 52 294,65 грн, тобто позовні вимоги за одну вимогу майнового характеру задоволені на 81,33%, що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача 2182 грн 90 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

Outcome: partial