Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

12.12.2023 року суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування поданого позову позивач [PERSON] вказує, що з 11 серпня 2020 року вони із відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Від народження сина батько ухиляється від його утримання та виховання, не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідач на утриманні не має інших дітей та непрацездатних батьків, інших стягнень за виконавчими документами відносно нього не проводиться. За таких обставин позивачка звернулась до суду та просила стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.12.2023 р. у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 22.01.2024. 22.01.2024 учасники справи, будучи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову. Справу просив слухати за його відсутності. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового розгляду технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.08.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6). [PERSON] \~та [PERSON] \~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 7 ). Малолітній [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданими Виконавчим комітетом Славутської міської ради від 21.10.2020 № 8052/26-14 та № 6438/266-14 від 28.08.2020 (а.с. 9, 8). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача, її майновий стан, а також заяву відповідача про визнання позову в повному обсязі. Щодо можливості відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі, судом враховується, що [PERSON] є здоровим, працездатним, на утриманні інших дітей та осіб похилого віку не має, стягнень за виконавчими документами відносно нього не проводиться. Тому стягнення аліментів із відповідача в законодавчо визначеному розмірі, заявленому позивачкою, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Окрім того, цей розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності, моральності. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі, встановленому Законом, 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved