Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

18.09.2023 року до даного складу суду на підставі ухвали судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендри Н.В. від 15.08.2023 року, яка 31.08.2023 року набула чинності, по провадженню №2/629/880/23 про зміну підсудності справи на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України надійшла вказана цивільна справа, відповідно до вимог якої позивач в особі свого представника за довіреністю просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №210709-004 від 09.07.2021 року за період з 09.07.2021 року до 07.06.2023 року у розмірі 90981,50 грн., з яких 28994,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 58725,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами та 3262,00 грн. - строкова заборгованість за процентами, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу з боку представника у розмірі 7000,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що 09.07.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №210709-004 засобами електронного документообігу на підставі вимог Закону України «Про електронну комерцію» на умовах платності, зворотності та строковості. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала у позивач кредит у розмірі 43500,00 грн. строком погашення до 09.07.2022 року зі сплатою позивачеві 7,5% процентів у місяць, що становить 97,5% річних. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачці кредитні кошти з можливість вільно ними розпоряджатися. Відповідачка в процесі користування кредитним рахунком не сплатила своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила вимоги статей 1048-1050, 1054 ЦК України, тобто ухилилася від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді від 09.10.2023 року справу було прийнято до свого провадження даним складом суду, підтверджено підсудність справи, визначено розглядати справу без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.66). Позивач про вказану ухвалу був повідомлений належним чином засобами Електронного суду через свого представника за довіреністю адвоката Мартиненко В.В. у порядку ч.5та ч.7 ст.272 ЦПК України. Відповідачка про вказану ухвалу був повідомлений у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.68-69). Відзив від відповідачки не надходив. Інші заяви, клопотання у справі відсутні та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 09.07.2021 року між сторонами було укладено кредитний договір №210709-004, за яким відповідчка отримала від позивача грошові кошти на власні потреби у розмірі 43500,00 грн. зі сплатою 7,5% місячних процентів на суму кредиту, що складає 97,5% річних, визначено строком дії договору 12 місяців, до 09.07.2022 року, визначено дати та суми щомісячних платежів з боку відповідачки (а.с.7-12). Вказаний договір був укладений в електронній формі відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом проставлення одноразового електронного підпису з боку відповідачки. Факт укладання договору підтверджується довідкою про укладання договору від 07.06.2023 року (а.с.20), а факт перерахування коштів відповідачці платіжним дорученням №1432 від 09.07.2021 року на картку відповідачки, відкриту у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 40237,50 грн. з урахуванням утримання з боку відповідачки на користь позивача комісії у розмірі 3262,50 грн. (а.с.28). Таким чином, підтверджується як факт укладання кредитного договору між сторонами, так і факт отримання коштів відповідачкою. За час дії кредитного договору відповідачка сплатила на користь позивача у період з 09.08.2021 року до 09.11.2021 року 27556,00 грн. як щомісячні платежі, з яких 14506,00 грн. - погашення заборгованості за тілом кредиту та 13050,00 грн. - проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, з яким суд погоджується (а.с.29). Таким чином, погоджуючись з вимогами позивача щодо необхідності повернення відповідачем сум отриманих у позивача коштів, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування позивачем відповідачці відсотків, зокрема строкових та прострочених у період після 09.07.2022 року, вимоги щодо стягнення яких у розмірі 3262,50 грн. та 35887,50 грн.(станом на час подання досудової вимоги до відповідачки 07.06.2023 року) відповідно заявлені у позовній заяві, оскільки вказане нарахування не відповідає діючого законодавства. У даній справі суддею встановлено, що строк дії договору між сторонами закінчився 09.07.2023 року. Досудова вимога пред`явлена відповідачці 21.06.2023 року та направлена поштою 23.06.2023 року (а.с.24-25-а). Виходячи з правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином під час розгляду справи підтвердився борг за сумою тіла кредиту у визначеному позивачем розмірі у сумі 28994,00 грн. та несплаченими відповідачкою процентами за користування кредитом під час дії договору з 12.12.2021 року до 09.07.2022 року у розмірі 26100,00 грн. (8 платежів по 3262,50 грн.), а загалом у сумі 55094,00 грн. В іншій частині у задоволенні позову із заявлених вимог, які становили 35887,50 грн. (90981,50-55094,00), слід відмовити. Крім цього, судом встановлюється факт припинення договору між сторонами після складання на адресу відповідачці досудової вимоги з боку позивача 21.06.2023 року, тобто саме з цієї дати договір між сторонами є припиненим за волею позивача. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги у розмірі 55094,00 грн . із 90981,50 грн. заявлених, що становить 60,56% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 60,56% від сплаченого при зверненні до суду позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн., що становить 1625,43 грн. Іншу суму сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача. Крім цього, на підставі ст.137 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, заявлених у розмірі 7000,00 грн. також задовольнити частково у розмірі 2000,00 грн., виходячи із засад розумності та факту часткового задоволення позову, який заявлений до суду, тобто оцінки не якості роботи представника, а через підстави та розмір вимог, які суд задовольняє при розгляді справи по суті На підставі викладеного та

Outcome: partial