Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Ковельської міської ради, з участю\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача \~ [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі частки у нерухомому майні. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 08.07.2010 року [PERSON] придбав 69/100 частки приміщення магазину № [NUMBER] , площею 139,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . На даний час [PERSON] є співвласником вказаного приміщення магазину. Позивач звернувся до відповідного державного реєстратора з метою зареєструвати своє майно, як окремий магазин та отримав відмову в зв`язку з тим, що потрібно виділити в натурі його частку в приміщенні магазину № [NUMBER] в окрему одиницю - ізольоване приміщення магазину шляхом укладення відповідного договору з співвласниками магазину або за рішенням суду. Згідно листа Комунального підприємства «Волиньпроект» встановлено, що право власності, станом на 31.12.2012 року, на нерухоме майно - приміщення магазину № [NUMBER] , площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності, зокрема - 21.03.2008 року - 31/100 за [PERSON] та 09.08.2010 року - 69/100 за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 349887451 від 11.10.2023 року, [PERSON] 29.09.2008 року зареєстрував за собою право власності на приміщення магазину площею 43,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ковельської міської ради № 360 від 14.08.2008 року. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.2008 року № 360 «Про оформлення права власності на житлові будинки, кооперативні квартири, гаражі, будівлі та споруди» вирішено оформити право власності за [PERSON] на приміщення магазину площею 43,8 кв.м. в [ADDRESS] . Співвласники майна на даний час не можуть укласти договір про виділ одному з них частки у спільному майні, так як немає іншого співвласника приміщення магазину № [NUMBER] площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а є власник магазину площею 43,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення виділу в натурі частки приміщення магазину в окрему одиницю - ізольоване приміщення магазину відповідно до його частки у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. З врахуванням наведеного, представник позивача просить суд припинити право спільної часткової власності на 69/100 частки приміщення магазину № [NUMBER] , площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та виділити в натурі належну йому частку (69/100) приміщення магазину № [NUMBER] , площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в окрему одиницю - ізольоване приміщення магазину, загальною площею 93,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з: торгового залу 1, площею 48,2 кв.м.; коридора 2, площею 11,4 кв.м.; кладової 3, площею 23,2 кв.м.; кладової 4, площею 10, 6 кв.м., та визнати за ним право власності на дане приміщення магазину. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - Ковельської міської ради відзив на пред`явлений позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] письмові пояснення з приводу позову не подав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26963730 від 09.08.2010 року та договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 1118 від 08.07.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 69/100 частки приміщення магазину № [NUMBER] , площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Комунального підприємства «Волиньпроект» від 23.05.2023 року, право власності, станом на 31.12.2012 року, на нерухоме майно - приміщення магазину № [NUMBER] площею 139,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності, зокрема - 21.03.2008 року - 31/100 за [PERSON] та 09.08.2010 року - 69/100 за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349887451 від 11.10.2023 року, за [PERSON] з 29.09.2008 року зареєстровано право власності на приміщення магазину площею 43,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ковельської міської ради № 360 від 14.08.2008 року. Згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.2008 року № 360 «Про оформлення права власності на житлові будинки, кооперативні квартири, гаражі, будівлі та споруди», вирішено оформити право власності за [PERSON] на приміщення магазину площею 43,8 кв.м. по [ADDRESS] . Таким чином, інша особа, яка мала право спільної часткової власності в даному приміщенні, на даний час відсутня. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття спільної часткової власності визначено ст. 356 ЦК України, згідно якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. З матеріалів справи встановлено, що вказане приміщення магазину розділено між сторонами на два окремі об`єкти нерухомого майна. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Оскільки однин із співвласників спірного приміщення вже виділив свою частку власності в натурі, позивач не має змоги виділити свою частку в натурі. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, майнові права позивача є порушеними, а тому підлягають судовому захисту. Зважаючи на викладене, перешкоди для припинення спільної часткової власності та виділу майна в натурі в даному випадку відсутні. В той же час, позивач просить виділити йому в натурі вказане приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Тобто, позивач фактично просить присвоїти виділеному приміщенню новий адресний номер, що виходить за повноваження суду. Присвоєння відповідних адресних номерів належить до компетенції органу місцевого самоврядування. За таких обставин позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Судові витрати суд залишає за позивачем згідно вимог позовної заяви.

Outcome: partial