Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 29.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до змісту якого просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2928377 в розмірі 20 468 грн. 19 коп, з яких: - 6000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 14 468,19 грн. заборгованість за процентами. Позивач також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 11.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2928377, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 6 000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків визначених вимовами договору та паспортом споживчого кредиту. 17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" далі ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.05.2023 до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 20468,19 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 468,19 грн - сума заборгованості за процентами. Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитним договором не погасив ні перед первісним кредиторам ні перед фактором (позивачем). З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 30.11.2023 суд, у порядку ч.8 ст.187 ЦПК України, звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . Відповідно до відповіді №342434 від 30.11.2023, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). 30.11.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання суд призначив 27.12.2023 о 10:30 год (а.с.45). 27.12.2023 розгляд справи відкладено на 14 год. 30 хв. 23.01.2024 (а.с.49). 23.01.2024 сторони в судове засідання не з`яивлись. У позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника банку. У випадку неявки в судове засідання відповідача представник позивача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.2 зворот). Позовні матеріал,и направлені на адресу відповідача зареєстровану у встаненовленому законом порядку, повернулись до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.51). Відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вречення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживачання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Відзив на позов відповідачем суду не надний. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою, занеченою до протоколу судового засідання суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 11.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2928377 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.4). Згідно п.1.1. вказаного догового укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно умов договору сума кредиту становить 6000 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів становить кожні 30 днів. Терміни повернення кредиту та реальної річної процентної ставки за договором визначені в графіку платежів. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка 726,35 % річних або 1,99 % в день. Згідно п.2.1.Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані ним для отримання кредиту (а.с.4-14). 17.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №17052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.19-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача - [PERSON] в сумі 20468,19 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 468,19 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.29). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2928377 від 11.02.2022 за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 31.10.2023 становить 20 468,19 грн. Даний розрахунок вказує на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 31.10.2023 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій та заборгованість по кредиту з того часу залишилась незмінною (а.с.23). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Відповідно до ст.3 Закону України "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч.ч. 3,4,8 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.12 ст.11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.13 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію"). Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України) . Згідно з положеннями статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі,визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 1056-1ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно правової позиції Верховного суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого має заборгованість в розмірі 20 468,19 грн. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Встановлено, що між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 2928377 від 11.02.2022. ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування ними у строки і на умовах, передбачених договором. Як встановлено судом, відповідач порушив умови кредитного договору, оскільки належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17052023 від 17.05.2023, згідно якого останнє отримало право вимоги за договором №2928377 укладеним з [PERSON] . Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджуються з умовами кредитних договорів, тому суд уважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні рішення. Так, відповідно до наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку заборгованості за кредитним договором №2928377 від 11.02.2022 заборгованість [PERSON] за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 становить 20 468,19 грн, з яких 6 000 грн заборгованість по основному боргу та 14 468,19 грн заборгованість за відсотками. Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 за відповідачем рахується така ж сума заборгованості на момент укладення договору факторинну. Тобто відсотки за вказаним договором були нараховані до відступлення права вимоги. В подальшому відсотки позивачем не нараховувалися. Вказане свідчить, що в односторонньому порядку відсотки не нараховувалися. Судом встановлено, що після укданення кредитного договору відбулась заміна кредиторів, і до позивача перейшло право вимоги ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором укладеним з [PERSON] , а тому позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Суд зазначає, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, заборгованість підлягає стягненню в судовому поряку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених фактичних обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, наявність якої не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 2684,00 гривень (а.с.41).

Outcome: approved