Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою у якій просить визнати незаконною та скасувати постанову Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 12.05.2023 року про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивачка разом із матір`ю з 08.03.2022 року проживали та були зареєстровані в статусі внутрішньо-переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] . Матір позивачки - [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт на онука - [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері позивачка повідомила [PERSON] про відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину не прийняв, а тому позивачка отримала право на спадкування після смерті матері і звернулася до нотаріуса як спадкоємець за законом із заявою про прийняття спадщини [INFO] , тобто у тримісячний строк, передбачений ч.2 ст.1270 ЦК України. Право на спадкування у позивачки виникло з 23.03.2023 року. Позивачка надала нотаріусу свідоцтво про своє народження, витяг з реєстру про зміну дошлюбного прізвища, свідоцтво про смерть матері, довідки про реєстрацію ВПО на ім`я позивачки та її матері, заповіт на [PERSON] , свідоцтво про право власності на спадкове майно. Нотаріус Козелько Т.М. відкрила спадкову справу №380/2023 та повідомила позивачку про те, що вона пропустила 6 місячний строк на прийняття спадщини після смерті матері, а довідки ВПО не мають значення. Представник позивачки вважає, що позивачка своєчасно, протягом трьох місяців з дня виникнення права спадкування, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус не вірно обчислив строки прийняття спадщини позивачкою, що призвело до необґрунтованої відмови у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31.08.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 01.12.2023 року було закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - завідувач Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила про не визнання позову. В відзиві зазначено, що постановою нотаріуса від 12.05.2023 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Під час звернення [PERSON] до нотаріальної контори було з`ясовано, що спадкова справа не заводилась, що є фактом відсутності подання будь-яких заяв спадкоємцями. Позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом було отримано Інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади від 04.05.2023 року про реєстрацію місця проживання спадкодавця на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої відсутні будь-які особи, місце проживання яких зареєстроване за однією адресою зі спадкодавцем, що виключає прийняття спадщини позивачем згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. Таким чином, позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, та спадщина не була прийнята нею у встановлений законом спосіб. Довідка про взяття на облік ВПО від 08.03.2022 року свідчить про те, що спадкодавець стала на облік за адресою: [ADDRESS] 08.03.2022 року, а померла [INFO] , перебувала вона за вказаною адресою менше ніж півроку, тобто це було її місце перебування, а не проживання у відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Позивачка та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача- [PERSON] надала суду відповідь на відзив. Зазначила, що з 22.03.2023 року виникає право позивачки на отримання спадщини за законом. В наданий законом тримісячний строк, а саме після спливу одного місяця та десяти днів з дня виникнення права на спадкування після смерті матері [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Тобто, позивачка своєчасно, у встановлений ч.2 ст.1270 ЦК України строк, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Статею 45 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Судом встановлено, що постановою від 12.05.2023 року державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. було відмовлено [PERSON] у її заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В зазначеній постанові нотаріуса вказано на те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована: [ADDRESS] . З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась, разом зі спадкодавцем на час смерті зареєстрованих осіб не було, отже спадщину ніхто не прийняв. У відповідності до п.4.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 р. №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців. Згідно копії паспорта позивачки, довідки №6315-7000494697 від 08.03.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] позивачка була взята на облік як внутрішньо переміщена особа 08.03.2022 року. Згідно довідки №6315-7000496358 від 08.03.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа 08.03.2022 року. [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] до її смерті перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа два повних місяці. Частиною 1 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.3.19, 3.20 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Викладені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами свідчать про те, що дії нотаріуса Козелько Т.М. були правомірними, так як позивачкою не було надано нотаріусу документи про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З урахуванням вищевикладеного, суд бере до уваги, що перебування позивачки та її матері з 08.03.2022 року до 24.05.2022 року на обліку як внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] , не свідчить про те, що позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [INFO] матері у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. На запит суду завідувачем Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. суду було надано інформацію за №2386/02-14 від 10.10.2023 року по спадковій справі про те, що з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. 12.05.2023 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась дочка спадкодавця [PERSON] , на підставі якої була відкрита спадкова справа №380/2023 та 12 травня 2023 року їй була надана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що вона вчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час смерті. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось. Викладені обставини підтверджуються копією спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно п.3.3, 3.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Представник позивачки посилається на те, що позивачка подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак завідувач нотаріальної контори вказану обставину заперечує і зазначає, що позивачка подавала заяву не про прийняття спадщини, а про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Із копії спадкової справи видно, що позивачка не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Суд бере до уваги і те, що в тексті самої позовної заяви, де представник позивачки зазначає документи, які позивачкою було подано нотаріусу, не містить вказівка на заяву про прийняття спадщини, а мається посилання на довідку про облік ВПО. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачкою не доказана та обставина, що вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ст.50 закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Беручи до уваги, що позивачка не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України), суд дійшов висновку про те, що позивачка станом на 12.05.2023 року, коли була винесена оскаржувана постанова нотаріуса, не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Враховуючи, що позивачка не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , нотаріус Козелько Т.М. у відповідності до вимог закону, обґрунтовано винесла постанову від 12.05.2023 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Беручи до уваги, що оскаржувана постанова нотаріуса є законною і обґрунтованою, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 12.05.2023 року про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, суд бере до уваги і те, що позивачкою та її представником обрано неефективний спосіб захисту права позивачки на спадкування, оскільки саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати свідоцтво про право на спадщину, в цілому не забезпечує поновлення права позивача на спадкування, так як не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків, а зобов`язання нотаріуса вчинити нотаріальну дію, зокрема видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в цілому, виходить за межі повноважень суду. Ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Судові витрати позивачки відносяться на її рахунок і відшкодуванню їй не підлягають.

Outcome: dismissed