Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

21.11.2023 року. позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: - стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 20037,24 грн. - стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 16003,65 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 19 вересня 2023 року приблизно о 08 год. 20 хв. у м. Києві на вул. В. Винниченка, 18 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Juke» державний номерний знак [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення автомобілем «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, тим самим порушив п. 10.2 ПДР України. Автомобіль «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.07.2021. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач вказує, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Juk» державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП, яка мала місце 19.09.2023, була застраховано в ПрАТ «УПСК», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-216763467. 10.10.2023 року для оцінки нанесеного в результаті аварійного пошкодження автомобіля «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , матеріального збитку, [PERSON] звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкт оціночної діяльності №214/2022 від 27.05.2022 дійсний до 27.05.2025), та отримала звіт 86/71.10.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 16.10.2023 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА RIO» державний номерний знак [NUMBER] , становить - 41001,89 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , становить - 57 005,54 грн. 19.09.2023 року позивач подав до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожню транспортну пригоду від 19.09.2023 року та 19.09.2023 року подав до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування. 07.11.2023 року відповідачем 1 на користь позивача було сплачено 20964,65 гривень страхового відшкодування, згідно Акту №920/037/025899/23/1. На думку позивача, сплата відповідачем 1 - 20964,65 гривень страхового відшкодування на його користь свідчить про визнання ним вимог та їх обґрунтованість. Водночас позивач зазначає, що вказана сума була виплачена без жодного погодження з нею і повідомлення стосовно порядку розрахунку розміру виплати страхового відшкодування. Будь-яких доказів щодо оцінки збитків на суму 20964,65 грн. відповідачем 1 не було надано, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 24.11.2023 року вищевказана позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.11.2023 року недоліки було усунуто. Ухвалою Шевченківського районного суму м. Києва від 28.11.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 03 січня 2024 року до суду від представника відповідача ПрАТ «УПСК» подано відзив на позовну заяву, в яких зазначили, що сума страхового відшкодування була виплачена за заявою позивача безпосередньо на його банківський рахунок, без урахування податку на додану вартість, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважають, що висновок експерта наданий позивачем № 86/71.10.23 від 16.10.2023 не може бути прийнятий до уваги, тому, що суперечить нормам законодавства. 08 січня 2024 року від відповідача 2 [PERSON] надійшов відзив, в якому позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 6914,51 грн., які в свою чергу на підставі досудової вимоги були перераховані на розрахунковий рахунок позивача 29.12.2023 року, в іншій частині вимог просить відмовити в повному обсязі. 10.01.2024 року від представника позивача надійшла заява про зменшення суми позовних вимог до відповідача 2 [PERSON] . Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 19 вересня 2023 року приблизно о 08 год. 20 хв. у м. Києві на вул. В. Винниченка, 18 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Nissan Juke' державний номерний знак [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення автомобілем "КІА RIO", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, тим самим порушив п. 10.2 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Juk» державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано в ПрАТ «УПСК», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-216763467. 19.09.2023 року позивач подав до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожню транспортну пригоду від 19.09.2023 року та 19.09.2023 року подав до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування. 28.09.2023 року представником ПрАТ «УПСК» здійснено огляд автомобіля «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] та складено Акт огляду колісного транспортного засобу. Згідно вищезгаданого Акту, вбачається, що позивачка була присутня при здійснені огляду транспортного засобу, будь-яких зауважень стосовно опису пошкоджень та характеру їх усунення не мала, про що свідчить її підпис. 07.11.2023 року ПрАТ «УПСК» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 20964,65 грн., що підтверджується квитанцією № 162224622 від 07.11.2023 року. Натомість, 10.10.2023 для оцінки нанесеного в результаті аварійного пошкодження автомобіля «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , матеріального збитку, [PERSON] звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкт оціночної діяльності №214/2022 від 27.05.2022 дійсний до 27.05.2025), та отримала звіт 86/71.10.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 16.10.2023, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА RIO» державний номерний знак [NUMBER] , становить - 41001,89 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля "КІА RIO", державний номері знак [NUMBER] , становить - 57 005,54 грн. За проведення та виготовлення вищевказаного Звіту, позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 86/71.10.23 від 16.10.2023 року. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, відповідач-1 частково сплативши страхове відшкодування у розмірі 20964,65 грн., повинен відшкодувати ще 20037,24 грн. Стосовно відповідача 2 позивач зазначає, що [PERSON] добровільно сплатив частину відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 6914,51 грн., а саме різницю між урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, яка становить 41001,89 грн. та без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, яка становить - 57005,54 грн., а тому на підставі вищевикладеного повинен сплатити - 9089,14 грн. У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України: шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон №1961) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Норма ст. 29 Закону №1961 визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Звіту №479.23ESOS-231221-279832 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.10.2023р. вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , дорівнює 23122,58 грн. (в т.ч ПДВ на запасні частини, матеріали). Сплачене позивачу страхове відшкодування в сумі 20964,65 грн. розраховано без врахування ПДВ. Факт отримання 20964,65 грн. позивач визнає у позові. Позивач на підтвердження розміру завданого йому збитку посилається, зокрема, на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №86/71.10.23 від 16.10.2023р, складений ФОП [PERSON] . Для складання цього Звіту ФОП [PERSON] було проведено огляд автомобіля «КІА RIO», державний номерний знак [NUMBER] , без участі представника ПрАТ «УПСК», йому не було запропоновано прибути для огляду. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону №1961 якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Аналіз зазначених норм законодавства дозволяє зробити висновок що порядок визначення розміру збитків встановлений таким чином, що у випадку відсутності порушення страховиком терміну огляду транспортного засобу фактично унеможливлює залучення іншого спеціаліста (оцінювача, експерта) для визначення розміру саме страхового відшкодування. При цьому, визначений п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 строк відповідачем-1 не було порушено, огляд автомобіля позивача було проведено в межах визначеного законом строку (на дев`ятий календарний день з дня подання [PERSON] повідомлення про ДТП), про що свідчить Акт огляду колісного транспортного засобу, який складався в присутності позивача, ним підписаний, при цьому зауважень щодо неправильності чи неповноти фіксації пошкоджень автомобіля позивача не надав. Таким чином у позивача не виникло права на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Таким чином, на момент виплати страхового відшкодування позивачу, його сума була розрахована за правилами Закону №1961, та виплачена без порушення визначеного законом строку. Висновок про правильне застосування вищевказаних норм Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» викладено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 301/1075/15-ц. Зокрема, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що страхова компанія у передбачений Законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди. На підставі зазначеного, суд поклав в основу рішення звіт про вартість матеріального збитку, замовником якого була страхова компанія. Таким чином, зобов`язання з виплати страхового відшкодування були виконані відповідачем-1 в повному обсязі, в розмірі шкоди, оціненої Страховиком у порядку, передбаченому Законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з ПрАТ «УПСК» та [PERSON] є незаконною та необґрунтованою, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому згідно вищевикладеного, позивачу слід відмовити у стягненні судових витрат.

Outcome: dismissed