Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1774, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом\~Станіславовичем 20 січня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 37880,54; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 6610,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження про стягнення коштів за кредитним договором після отримання повідомлення з банку про блокування банківських рахунків згідно постанови приватного виконавця. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №64502910, позивач дізнався, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Малковою М.В., відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №1774 від 20.01.2021, що видав Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 37230,54 грн. Стягнення здійснюється за період з 16 січня 2019 року по 05 січня 2021 року. Позивач стверджує, що особисто ним зазначений кредит було погашено ще у 2013 році. В матеріалах виконавчого провадження №64502910 відсутні матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №1774 від 20.01.2021, а є лише бланк виконавчого напису, з якого не можливо зрозуміти з чого складається сума стягнення та чи є вона безспірною. Позивач вважає, що виконавчий напис №1774 від 20.01.2021 вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. з грубими порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій), в наслідок чого відкрито\~провадження щодо примусового виконання оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості, а також винесені постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату та доходи. Діями відповідача були порушені права позивача, тому він був змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач надав відзив на позов в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі (а.с.34-38), та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.39-41), в якому мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів які б підтверджували оплату правничої допомоги, просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Треті особи повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не сповістили, пояснення щодо позову не надали. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №1774 (а.с.7) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37230,54 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17320,06 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 1418,23 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11616,27,00 грн., строкова заборгованість по штрафам і пеням становить 6875,98грн. За вчинення виконавчого напису з боржника на користь стягувача стягнуто плату 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 37880,54 грн. Стягнення здійснюється за період з 16 січня 2019 року по 05 січня 2021 року. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису АТ «Альфа Банк» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 621079395, від 06.05.2013 року, продав право вимоги за зазначеним кредитним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року є ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами з 16 січня 2019 р. є ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло право нового кредитора. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 15.02.2021 відкрито виконавче провадження №64502910 щодо примусового виконання виконавчого напису №1774 від 20.01.2021, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у загальному розмірі 37880,54 грн. (а.с.8). В рамках виконавчого провадження №64502910 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 11.07.2023, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . З інформації, наданої Міністерством юстиції України (а.с.9), відповідно до рішення кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 18.02.2021 та на підставі підпункту «е» та «з» пункту 2 частини 1 статті 12 ЗУ «Про нотаріат», а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчинені нотаріальних дій, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮУ на ім`я [PERSON] - припинено з 25.02.2021. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19\~ст.34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови\~вчинення виконавчих\~написів.\~Відповідно до\~приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того,\~підпунктами 3.2,\~3.5\~пункту 3\~Глави 16\~розділу ІІ\~Порядку передбачено,\~що безспірність\~заборгованості підтверджують\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому,\~ст.50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей 50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,\~88 Закону «Пронотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. В оспорюваному виконавчому написі нотаріус вказує, що виконавчий напис вчиняється на підставі п.2 зазначеного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та не чинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», а тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню. Слід зазначити, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він звертався до позивача із заявою про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також, не надано і суду доказів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 20.01.2021, за реєстровим №1774. Згідно вимог\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису № 1774 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому й числі витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: копія договору №238 від 25.08.2023 про надання правничої (правової) допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги, акт прийняття-передачі наданих послуг від 18.09.2023, та квитанцію від 18.09.2023 на суму 5000,00 грн. (а.с.10-14). Так, згідно квитанції №1/10\~від 18.09.2023\~позивачем були\~понесені витрати\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 5000,00\~грн.,\~а згідно\~квитанцій від\~30.10.2023\~(а.с.4,22)\~сплачено судовий\~збір в\~сумі 1073,60\~грн.\~та 536,80\~грн. Загальний розмір судових витрат становить 6610,40 грн. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved