Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

27.07.2023 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] з вимогою про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) до закінчення ним навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який з 29.03.2019 р. було розірвано. В період браку у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час навчається на денній формі навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Індустріальний фаховий коледж Криворізького національного університету». Термін закінчення навчання 30.06.2024 р. Син проживає разом з позивачкою, навчається за рахунок коштів державного бюджету та отримує стипендію, що складає 1510,00 грн. в місяць, а в червні складала 355,00 грн., але розмір витрат, які він несе є суттєво вищим в порівнянні із розміром отримуваної стипендії, інших заробітків не отримує. Позивачці бракує коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності її сина та матеріальної допомоги, яку вона йому надає, оскільки на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Ухвалою суду від 01.08.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2024 р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Позивачка в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав, заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16.04.2005 р. Тернівським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №108 - розірвано (а.с.5-10). Згідно свідоцтва про народження, що надане до матеріалів справи (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис про народження №410) відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно з витягу з реєстру територіальної громади виконкому Криворізької міської ради позивачка та син [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до довідки від 06.07.2023 р. №158 [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Індустріальний фаховий коледж Криворізького національного університету» з 2020 р. на денному відділенні. Термін навчання по 30 червня 2024 р. (а.с.13). Загальна сума доходу [PERSON] згідно довідки про доходи наданої Відокремленим структурним підрозділом «Індустріальний фаховий коледж Криворізького національного університету» за період з 01.01.2023 р. по 30.06.2023 р. складає 7905,00 грн. (а.с.17). Позивачка відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №881 має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до інформації наданої Пенсійним фондом України за формою ОК-7, загальна сума доходу [PERSON] за 2023 р. складає 24 944,16 грн. (а.с.15-16). У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Ненадання матеріальної допомоги повнолітній дитині яка навчається і потребує в зв`язку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Слід також зауважити, що обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України, вони мають власні підстави виникнення і припинення. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Позивач просить суд про стягнення аліментів з відповідача на свою користь в розмірі 1/4 частини його заробітку. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187 , 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання, така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб сина, який продовжує навчання на денній формі суд вважає за необхідне позовні вимоги - задовольнити. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України Про судовий збір . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайному виконанню.

Outcome: approved