Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

16.11.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Радінович Володимир Ігорович, до [PERSON] про розірвання шлюбу, надіслана засобами поштового зв`язку 13.11.2023. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач і відповідач проживали цивільним шлюбом з 2010 року. Протягом сімейного життя між ними поступово погіршувалися стосунки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти суті проблем, які виникають в сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Внаслідок подружніх зрад сімейні відносини були фактично припинені, з червня 2022 року позивач та відповідач припинили сумісне проживання та шлюбні стосунки, у тому числі вести побут, спільне господарство. В квітні 2023 року позивач з відповідачем вирішили відновити сім`ю, офіційно зареєстрували шлюб, але відношення відповідача не змінилось, він продовжував зраджувати дружину, що і стало причиною остаточного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спір щодо поділу спільного майна у сторін на даний момент відсутній. Час на примирення позивач просить не надавати, оскільки на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сімейне життя. За таких обставин, позивач вважає подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить її інтересам. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 16.11.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 17.11.2023 позовну заяву було залишено без руху. 27.11.2023 представником позивача було виконано вимоги ухвали суду від 17.11.2023 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 27.12.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У судове засідання 19.01.2024 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка у судове засідання не з`явилася, 01.12.2023 на електронну пошту суду подала до суду клопотання, що надійшло до суду засобами поштового зв`язку 05.01.2024, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.37,56). Представник позивачки у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивачки (а.с.29). Відповідач у судове засідання не з`явився, 19.01.2024 надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.59). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.04.2023 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 46, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2023 (а.с.8). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.2011, та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2013 (а.с.9, 10). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 6868-8656-2230-7553 від 13.11.2023 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 18). Разом із тим, позивачка у позовній заяві просить судові витрати покласти на неї. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved