Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 01.02.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] під час якого ними придбано автомобіль «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] . Оскільки набутий під час шлюбу автомобіль оформлений на [PERSON] , проте придбаний за її особисті кошти, накопичені до шлюбу та грошових подарунків членів сім`ї першого та другого споріднення особисто їй, [PERSON] просить суд визнати її особистою приватною власністю автомобіль Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зокрема зазначає, що спірний автомобіль придбавався за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя. У відповіді на відзив [PERSON] вважаючи твердження відповідача, викладені у відзиві необґрунтованими та недоведеними, просить поданий нею позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Литвиненко Д.О. проти позову заперечував, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 01.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу - [PERSON] ) укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). 17.05.2016 року [PERSON] укладено з ТОВ «Віді - Край Моторз» угоду за якою придбано за 411 429 грн. 00 коп. транспортний засіб «Ford Fiesta», кузов № [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «Ford Fiesta», 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований 20.05.2016 року на праві власності за [PERSON] (а.с. 74). Рішенням Оболонського районного суду від 15.07.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Враховуючи, що в судовому засіданні установлено, що спірний автомобіль придбаний відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, суд дійшов висновку про те, що це рухоме майно є спільною сумісною власністю сторін та їх частки у цьому майні є рівними. При цьому, суд критично ставиться до доводів позивачки про те, що спірний автомобіль був придбаний за рахунок коштів, які належали їй на праві особистої власності, виходячи з наступного. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Згідно із ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). [PERSON] стверджуючи, що спірний автомобіль належить їй на праві особистої власності посилається на те, що він придбаний за рахунок накопичень власних коштів до шлюбу та грошових подарунків членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення особисто позивачу, проте відповідних доказів на підтвердження існування цихї обставин не надає. При цьому, надані позивачкою копії письмових пояснень відповідача, подані ним в рамках іншого провадження не можуть визнаватися належним та допустимим доказом беззаперечного визнання відповідачем обставин справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивачки про придбання спірного транспортного засобу за рахунок грошових коштів, що належали їй на праві особистої власності, а тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом визнання за нею права власності на частину спірного транспортного засобу та залишення іншої частини у власності відповідача.

Outcome: partial