Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

05.09.2023 року через систему «Електронний суд» позивач звернувся з зазначеним позовом до Котовського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2023 року справу передано до Красноокнянського районного суду Одеської області, для розгляду за підсудністю. 27.10.2023 року справа надійшла до Красноокнянського районного суду Одеської області. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 16.11.2023 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №210219-35057-1 від 19.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та відповідачем, відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка діяла на дату укладення Кредитного договору», дія даного закону не поширюється на договори, що містять умови про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. 17.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210219-35057-1 від 19.12.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов кредитного договору, тобто свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 01.09.2023 року заборгованість відповідача за зазначеним кредитним договором складає 23188 грн., з них: 4000 грн. - заборгованість за кредитом, 2388 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 19.02.2021 року по 21.03.2021 року включно; 16800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 22.03.2021 року по 19.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. При цьому, нарахування процентів за кредитним договором зупинено 19.07.2021 року відповідно до п.4.6 Правил. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року станом на 17.06.2021 року становить 18708 грн., проте ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи, було здійснено подальше нарахування платежів за кредитним договором та станом на 01.06.2023 року становить 23188 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати, з яких 2684 грн судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, згоден на заочний розгляд справи /а.с.90/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не подала /а.с.91/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 19.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] укладено договір №210219-35057-1, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн, строком на 30 днів (п.п.1.3 кредитного договору), шляхом переказу на її електронний платіжний засіб - картку [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування /а.с.11-12/. При цьому, п.3.3 кредитного договору встановлено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3 договору, позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього Договору. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору), дія даного закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», розділу 3 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» /а.с.17-25/, які перебувають у відкритому доступі та опубліковані на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua., відповідач зареєструвалася на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с.15/. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», після чого у позичальника виникає можливість для завантаження Договору з особистого кабінету. П.1.6 кредитного договору визначено, що Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальнику. За повідомленням АТ КБ «Приватбанк», картка № [NUMBER] (BAN [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] /а.с.78/. Згідно з розділом 3 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, сума кредиту по укладеному кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який вона вказала, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування, та розмір суми блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Таким чином, виключно відповідач може отримати кредит після укладення Кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 359073 направлявся відповідачу 19.02.2021 року о 21:53:25 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації, за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон», що підтверджується Довідкою ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШИНС» /а.с.16/. Згідно з Витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua «Хронологія дій щодо укладення кредитного договору №210219-35057-1 від 19.02.2021 р.», Кредитний договір був підписаний 19.02.2021 року о 21:53:46 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора та 19.02.2021 року о 21:53:57 год. кредитні кошти перераховано на картку Позичальника /а.с.14/. Факт перерахуваня коштів на картку відповідача підтверджується чеком та витягом з особового рахунку відповідача, наданим АТ КБ «Приватбанк», в якому міститься інформація про зарахування переказу 4000 грн. 19.02.2021 року о 21.53 год. /а.с.13, 86/. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п.2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 01.09.2023 року складає 23188 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим процентам - 2388 грн., заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п.3.3 договору - 16800 грн /а.с.13/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Крім того, Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 17.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210219-35057-1 від 19.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» /а.с.35-37, 38, 39, 40/. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, а тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. Судом встановлено, що 02.06.2022 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який є адвокатом, укладено договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, за умовами якого Руденко К.В. , який має право на заняття адвокатською діяльністю, зобов`язується надати замовнику юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором /а.с.41-44/. Згідно з п.3.1 вартість послуг виконавця становить, зокрема 8000 грн. - складання позовної заяви, 1000 грн. - складання та надсилання адвокатського запиту, тощо. Згідно з п.3.4 замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інакше. Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг №72 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, складеного 31.03.2023 року, виконавець надав, а замовник прийняв послуги, зокрема: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] та клопотання про витребування доказів - 8000 грн.; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] - 1000 грн. /зворот а.с.46/. Оплата за надані юридичні послуги перерахована позивачем на користь адвоката Руденка К.В., що підтверджується платіжною інструкцією №358 від 06.04.2023 року /а.с.47/. Таким чином, матеріалами справи доведено розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст.137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.

Outcome: approved