Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Малькевич Наталія Володимирівна, з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який їй подарувала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі договору дарування, нотаріально посвідченого держаним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 17.11.2000 року, реєстр № 1276. Договір зареєстровано в Красноармійському БТ1 14.01.2006 року за № 550, в книзі 3. Відповідно до умов договору дарування житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці [PERSON] . Право власності на земельну ділянку стверджується Державним актом на право приватної власності на землю ІV-ДН № 171878, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 180 від 17.01.2000 року, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки на території с. Сергіївка Сергіївської сільської ради площею 0,3154 га призначеної для обслуговування житлового будинку -0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства -0,0654 га. Однак за життя, земельну ділянку [PERSON] на користь позивачки не переоформила на підставі цивільно-правової угоди. За життя, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно синові позивачки - відповідачу по справі, який прийняв спадщину та оформив право на спадщину на спадкове майно, крім присадибної ділянки на якій розташовано житловий будинок позивачки, що унеможливлює їй оформити належним чином право власності на земельну ділянку та змушує її звернутися до суду за захистом порушеного права, враховуючи наступне: Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За нормами ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її-частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З аналізу вказаних норм випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином оскільки позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, на підставі договору купівлі-продажу, то згідно вищевикладених правових норм вона набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 грудня 2019 року (справа № 364/515/19; провадження № 61-19224св19), Великою Палатою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Статтею 121 ЗК України визнано розмір земельної ділянки необхідний для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) селах - не більше 025 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га. В фактичному користуванні позивачки знаходиться присадибна ділянка в розмірі 0,25 га, тобто в межах установлених норм. Земельна ділянка сформована зареєстровано в Державному земельному кадастрі 24.11.2021 року та їй присвоєно кадастровий номер 1422786000:01:000:0329. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також вразі втрати документа, який засвідчує його право власності. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1422786000:01:000:0329. Ухвалою суду від 25 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника позивачки надійшла заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені позову наполягає. Відповідач до судового засідання не з`явився. До суду 24 січня 2024 року надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування житлового будинку від 17 листопада 2000 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці гр-ко [PERSON] . Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Красноармійської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. 17 листопада 2000 року, зареєстровано в реєстрі за №1276. Згідно Витягу Красноармійського БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6212500 від 14.01.2005 року [PERSON] є власником будинка [ADDRESS] на підставі договору дарування від 17.11.2000 року. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 14.01.2005 року. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 11 лютого 2022 року на замовлення [PERSON] загальна площа приміщень будинку [ADDRESS] 74,0кв.м., площа земельної ділянки 2500,0, усього під забудовою 186,2, під основною будівлею 101,2, під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 85,0. Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДН № 171878, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 180 від 17.01.2000 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки на території с. Сергіївка Сергіївської сільської ради площею 0,3154 га призначеної для обслуговування житлового будинку -0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства -0,0654 га. Згідно Витягу НВ-1409583912021 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 24.11.2021 року земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 1422786000:01:000:0329, розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить [PERSON] на підставі Державного акту від 17.01.2000 року ІV-ДН № 171878. [INFO] [PERSON] померла. У відповіді державного нотаріуса Другої покровської нотаріальної контори Донецької області Радочиної О.І. від29.08.2023 року повідомлено, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа 08.11.2005 р. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримав онук [PERSON] на земельну ділянку та грошові вклади. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За нормами ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її-частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання права власності обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved