Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

У серпні\~2023\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що від попередніх шлюбно-сімейних відносин з [PERSON] та у подальшому з [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі судових рішень він сплачує відповідачам аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. З 23.12.2017 він перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якої також має дитину [PERSON] , [INFO] . Крім того з ними проживає донька його нинішньої дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Після повномасштабного вторгнення росії в Україну, на його утриманні також перебуває його престаріла мати [PERSON] , [INFO] . Через війну він вимушений був змінити місце проживання, переїхав з родиною до м. Дніпра, де орендує квартиру, орендує в с. Надеждівка будинок для своєї матері. З 03.07.2023 він офіційно працевлаштований у ТОВ «Версаль» на посаді водія, мав дохід за серпень 2023 року 25\~000,00 грн. Позивач зазначає, що його матеріальний стан, після винесення судових рішень з приводу сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, суттєво погіршився, оскільки збільшилось утриманців у зв`язку зі зміною сімейного стану (одруження та поява ще 2 дітей рідного сина та доньки дружини від першого шлюбу, мати похилого віку). З підрахунків позивача, 3\~585,00 грн в нього залишається після виплат аліментів на утримання трьох дітей за рішенням суду, оплати 50% утримання сина [PERSON] та оплати 50% вартості орендованої квартири. Посилаючись на Конвенцію ООН про права дитини від 20.11.1989, положення ст. 52 Конституції України, ст.ст. 141, 181, 182, 192 СК України, [PERSON] просить зменшити розмір аліментів щодо утримання: [PERSON] з 1/6 частини всіх видів заробітку до розміру 1/10 частини всіх видів заробітку; [PERSON] та [PERSON] з 1/3 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку. Також позивач просить солідарно стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. В судовому засіданні [PERSON] підтримав доводи своєї позовної заяви, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Діденко О.В., заперечували щодо задоволення позовної заяви, свою позицію виклали у відзиві на позов, згідно змісту якого вважають доводи позивача неналежними, недостатніми, недостовірними та недопустимим доказами в розумінні ст.\~ст. 76-80 ЦПК України. [PERSON] , яка має від позивача сина [PERSON] , з початку повномасштабного вторгнення рф була вимушена разом із сином покинути свою оселю в м. Гуляйполе та переїхати до м. Запоріжжя, де винаймає квартиру. Вона має статус безробітної, внутрішньо переміщеної особи, тому аліменти, які сплачує позивач на спільну дитину є дуже необхідними для її родини в цей складний час. Позивач участі у вихованні дитини не приймає, а лише сплачує невелику суму аліментів на його утримання, яку ще й намагається вказаним позовом зменшити. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовної заяви, свою позицію виклала у відзиві на позов, згідно змісту якої, вважає доводи позивача необґрунтованими. [PERSON] , яка має від позивача доньку [PERSON] та сина [PERSON] , з початку повномасштабного вторгнення рф була вимушена разом із дітьми покинути свою оселю в м.\~Гуляйполе, позбавитись місця офіційного працевлаштування та переїхати до Республіки Польщі, де мають статус біженців. Отримує мізерну матеріальну допомогу для біженців, якої не вистачає для її родини. Постійної роботи за кордоном не має. Аліменти позивача на утримання спільних дітей є необхідними для її родини. Також відповідач зазначила, що позивач не спілкується зі своїми дітьми та не цікавиться їх життям. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за час шлюбно-сімейних відносин з [PERSON] та [PERSON] є батьком трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с. 19), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с. 20), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с. 21). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , 27.09.2009, у розмірі 1/4 частини з всіх його видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с.\~23-25). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20.08.2014 зменшено розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , 27.09.2009, з 1/4 частини з всіх його видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с. 26-31). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21.11.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , 06.09.2012 та [PERSON] , 20.12.2013, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей (а.с. 32-34). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 23.12. 2017 (а.с. 39). Від шлюбу з [PERSON] , [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Від попереднього шлюбу з [PERSON] , який розірвано 19.07.2016, [PERSON] ) має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 38, 41). Позивачем долучені паспортні дані [PERSON] , [INFO] , документи, що підтверджують її статус пенсіонера по інвалідності ІІІ групи, довідку про її доходи (а.с. 42-46), проте, документально не підтверджує, що [PERSON] є його матір`ю, як це зазначено у позові. Позивачем документально підтверджено, що на час подачі позову: - він обіймає посаду водія автотранспортних засобів у ТОВ «Компанія «Версаль» та має сукупний дохід за серпень 2023 року у розмірі 33\~559,31 грн (а.с. 49); - він орендує для своєї нової родини квартиру [ADDRESS] з 04.10.2021 та сплачує орендну плату (а.с. 50-59); - [PERSON] відвідує творчу студію дитячого розвитку «Світлячки», де вартість щоденного відвідування складає 400 грн (а.с. 60); - він придбав 11.02.2021 за 929,00 грн мобільний телефон Nokia 106 DS TA-1174 (а.с.\~62) та 05.05.2023 вібраційний насос VD-60 (а.с. 63); - згідно даних Гуляйпільського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області, станом на 19.07.2023 [PERSON] має переплату по аліментах на утримання сина [PERSON] у розмірі 3\~317,49 грн (а.с. 65-67); - згідно даних Гуляйпільського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області, станом на 19.07.2023 [PERSON] має заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 2\~824,68 грн (а.с. 68-71). Позивач, посилаючись на вищеперелічені письмові докази, стверджує, що його матеріальний стан, після винесення судових рішень з приводу сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, суттєво погіршився, оскільки збільшилось утриманців у зв`язку зі зміною сімейного стану (одруження та поява ще 2 дітей рідного сина та доньки дружини від першого шлюбу, мати похилого віку). Вказані вище обставини, на думку позивача, свідчать про те, що в нього відбулись суттєві, істотні зміни майнового та сімейного стану, що в свою чергу, відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Щодо нормативного обґрунтування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України в рамках цивільної справи № 6-143цс13 від 05.02.2014. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки у нього народилася ще одна дитина, яка перебуває на його утриманні, є дитина його нинішньої дружини від першого шлюбу, яка також перебуває на його утриманні та мати похилого віку. Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини або дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такої думки дійшов і Верховний Суд у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 та у справі № 715/2073/20 від 28.05.2021. Безпосередньо позивач зазначає, що заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей від попередніх шлюбів він не має. Тобто, незважаючи на те, що аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей стягуються за рішеннями судів з 2012 та 2016 років, а четверта дитина народилася у 2019 році і позивач до серпня 2023 року до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів не звертався, логічно дійти висновку, що стягнення аліментів на утримання перших трьох дітей жодним чином не вплинуло на його матеріальний стан навіть з врахуванням зміни сімейного стану. Доказів на підтвердження того, що матеріальний стан позивача не дозволяє і надалі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду, суду не надано. Суд також бере до уваги позицію відповідачів, які аргументовано заперечували щодо незадоволення позовних вимог, посилаючись та підтверджуючи свій матеріальний та сімейний стани, які також змінились не в кращій бік, у зв`язку із військовою агресією росії проти України (зміна місця проживання, втрата офіційного працевлаштування, наявність статусів біженців та внутрішньо переміщеної особи тощо). Щодо заявлених вимог про стягнення судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні вимог [PERSON] , судові витрати залишаються за ним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у позовних вимогах, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed