Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

29.09.2023 р. адвокат Терещук Ю.О., який представляє інтереси позивача, засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 19194,19 грн., інфляційні втрати у розмірі 102642,49 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилається на укладення 14.08.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» і [PERSON] договору споживчого кредиту №11197981000 на суму 17752,00 доларів США. 14.06.2012 р. Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 26700,17 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ складає 213326,34 грн. 11.06.2012 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу за яким останнє набуло право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] . У подальшому 16.12.2015 р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва замінено стягувача у справі з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект», видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором, яка встановлена рішенням суду, відповідачем не погашена. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі N 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження N 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі N 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі N 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі N 24/260-23/52-б). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 14.08.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11197981000, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти у розмірі 17752,00 доларів США зі сплатою процентів. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2012 р. (ун.№2608/799/12) вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість у розмірі 26700,17 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ складає 213326,34 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2015 р. замінено стягувача у справі №2608/799/12 з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання. На підставі рішення суду від 14.06.2012 р. позивачем за період з 15.09.2020 р. по 31.08.2023 р. здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо виконання чи невиконання зазначеного вище рішення суду. Таким чином, у даній справі суд дійшов висновку, що інфляційні втрати та 3 % річних слід вираховувати з суми заборгованості відповідача, яка встановлена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2012 р. У справі №2608/799/12, тобто з суми 213326,34 грн., і саме у грошовій одиниці України гривні. Індекс інфляції повинен розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Три відсотки річних підставі ст. 625 ЦК України розраховуються за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100 % / 365 днів [Кількість днів]. Зважаючи на те, що позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати з 15.09.2020 р. нарахування слід проводити з вказаного періоду у межах заявлених вимог. Орім того, відповідно до п. 18 ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже нарахування позивачам інфляційних процесів та трьох відсотків річних за прострочення сплати боргу слід обмежити по 23.02.2022 включно. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем обов`язку в частині своєчасної оплати коштів за рішенням суду, що не заперечується відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті інфляційних втрат та трьох відсотків річних, тому позов слід задовольнити частково в період з 15.09.2020 по 23.02.2022, виходячи із заборгованості відповідача в розмірі 213326,34 грн., що за розрахунками суду становить: 37 278,18 грн. - інфляційні втрати; 9 235,07 грн. - 3 % річних. Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 121836,68 грн., задоволено судом до стягнення суму 46513,25 грн., тобто 38,2% від заявленої суми, отже сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1025,29 грн.

Outcome: partial