Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник [PERSON] адвокат Чорнуцький В.П. з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркова» про відшкодування моральної шкоди, у якому просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1\~000 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2001-2003 роках по [ADDRESS] відбулась реконструкція будинку, а також, був проведений благоустрій прибудинкової території між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Благоустрій полягав в тому, що під вікнами будинку [ADDRESS] , було встановлено залізобетонний паркан на відстані 2,5 м., та висотою 3 м., який перекриває два під`їзди в будинку [ADDRESS] , та перешкоджає вільному проходу, та під`їзду до будинку [ADDRESS] , і безпосередньо під цим парканом був облаштований дитячий майданчик, на відстані 3-4 метрів від вікон квартир будинку [ADDRESS] , площадка якого засипана піском, тоді як під вікнами будинку [ADDRESS] , було облаштовано клумби з озелененням. Так як цей дитячий майданчик був призначений для ігор дітей, то на цьому майданчику завжди і постійно граються діти, та їх шум (музика, викрики, стукіт по столу та по залізу) дуже заважає відпочинку позивача, та доводить її до стресу, та нервового стану, від якого починає боліти голова, піднімається артеріальний тиск, тахікардія і біль в спині, у позивача та її матері. Так як позивач має інвалідність з дитинства (ДЦП), то з 2003 року, від таких стресових ситуацій, та без повноцінного відпочинку і без нормального сну, у неї почалися часті головні болі, згодом почались судомні напади, яких до того часу ніколи не було. Як і головної болі, ці судомні напади вилікувати вже практично не можливо, хоча позивач з 2003р. приймає постійно ліки. На фоні нервової обстановки, стресу та ліків, у позивача випало волосся та погіршився зір (катаракта). Останні роки дуже часто бувало безсоння, тому що гучний шум з дитячого майданчика, з самого ранку і до вечора, дуже дратував, і в позивачки починалися головні болі, нервове збудження і результат судомні напади, після яких доводилось всю ніч не спати, тому що порушувався серцевий ритм, тахікардія, дуже сильні головні болі, і при таких станах спати неможливо. Хоча позивач змушена приймати постійно ліки, як протисудомні, від серцевих нападів, так і заспокійливі - часто доводиться викликати швидку допомогу, тому що ліки вже не завжди допомагають. Коли діти починали стукати по столу, або по залізу, на відстані трьох метрів від вікон позивача, вона дуже жахалася від кожного такого стукоту, від цього теж підіймається тиск і тахікардія, починає боліти голова, а якщо позивач просить дітей не стукати, або тихіше гратися, вони (діти) роблять все навпаки, ще голосніше кричать та стукають, або кидають у вікна землю, пісок, які сиплються на позивачку чи членів її сім`ї, на підлогу, на килим. Дорослі мешканці будинку [ADDRESS] обзивають непристойними словами позивачку та членів її сім`ї, а своїм дітям дозволяють робити все що їм заманеться. Більш того, дорослі стимулюють поведінку своїх дітей, заявляючи аби ті не звертати увагу на зауваження та прохання, пояснюючи це тим, що це їхній дитячий майданчик. Усім дарма, що позивачка та інші мешканці будинку [ADDRESS] теж люди, і їм потрібен відпочинок та спокій. Життя позивача протягом 19 років є не стерпним. Ці всі 19 років позивач не жила у спокої, не спала як належить, не відпочивала, адже життя мешканців будинку [ADDRESS] повністю залежить від того коли прибігають діти на дитячий майданчик гратися, а вони прибігають рано і шумлять до пізнього вечора. 3 2003 року, ця ситуація виснажувала нерви та здоров`я позивача і членів її сім`ї. У позивача та членів її сім`ї, після таких тортур (шумом), з боку мешканців будинку [ADDRESS] почало порушуватись здоров`я. На фоні стресів та постійного лікування, батько позивача захворів на онкологічне захворювання, від якого невдовзі помер, мати захворіла на злоякісну пухлину молочної залози, яку було прооперовано у 2019 році, і вона лікувалась дуже довго. Відчуваючи безпорадність, безперспективність сім?я позивачки та сусіди по будинку [ADDRESS] , починаючи з 2006 року почали звертатись (і зверталися постійно 14 років поспіль) із заявами до органів місцевої влади, контролюючих органів, депутатів України, в прокуратуру про знесення цього залізобетонного паркану та дитячого майданчика, які були встановлені неналежним чином та в порушення будівельних норм. Державні органи, та установи (Малиновська державна райадміністрація, Департамент муніципальної безпеки, ДАСК) неодноразово, видавали ОСББ «Паркова» приписи на демонтаж залізобетонного паркану, що під вікнами позивачки та про демонтаж дитячого майданчика, який є на балансі ОСББ «Паркова», але відповідач просто ігнорували ці приписи. ОСББ «Паркова» аби дискредитувати батьків позивачки, почала вдаватися до наклепу, заявляючи у суді, що батьки не займались нею, не лікували, що позивачка постійно знаходилась в школі-інтернаті № 7, де навчалась. Таку заяву ОСББ «Паркова» надала до Малиновського суду м. Одеси на перегляд судового рішення від 03.12.2019 року, як нововиявлені обставини. Це жахливий і дуже цинічний наклеп, спроба дискредитувати матір позивачки та покійного батька. Цей неправдивий, і компрометуючий наклеп призвів до сильних моральних страждань матері позивачки, до підвищення тиску, аритмії, задухи, сліз, які ліками вже не можна коригувати. Таким чином ОСББ «Паркова» втручається в особисте життя сім?ї позивачки, готове йти на будь-що зарази лобіювання своїх корисних та протизаконних інтересів. Таким чином, протягом 19ти років позивачка та її сім?я зазнавали постійного психологічного стресу та знущання, що призвело до погіршення здоров?я. Позивачка та її сім?я були позбавлені можливості реалізувати свої бажання та можливості, погіршувались їх відносин з людьми. Вказала, що оскільки саме ОСББ «Паркова» експлуатує та утримує незаконні залізобетонний паркан та дитячий майданчик, та саме діяльність ОСББ «Паркова» по спорудженню залізобетонного паркану та дитячого майданчика, ігнорування прохань позивачки, вимог щодо припинення порушення її прав, ігнорування приписів контролюючих органів щодо знесення, неналежне виконання своїх функцій як управителя будинку [ADDRESS] , наклепницька діяльність ОСББ «Паркова», ігнорування рішень районного та апеляційного судів щодо знесення паркану та майданчика - все це має причинно-наслідковий зв?язок з завданням позивачці душевних страждань, погіршенням здоров?я позивачки та членів її сім?ї, завданням позивачці та її близьким моральної шкоди. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року п справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 22.08.2023 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2023 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2023 року. У судове засіданні [PERSON] не з`явилась, надіслала до суду письмові пояснення, у яких просила суд розгляду справи проводити за її відсутності. (а.с.45-50) Представник позивача адвокат Чорнуцький В.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркова» у судове засіданні повторно не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Згідно\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 521/8449/16-ц за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркова», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26.08.2021 року, позов\~задоволено, зобов`язано ОСББ «Паркова»: - знести залізобетонний паркан висотою 2 м., влаштований з відступом 3 м. від зовнішніх стін житлового будинку [ADDRESS] ; знесено дитячий майданчик житлового будинку [ADDRESS] , який розташований безпосередньо за залізобетонним парканом висотою 2 м. влаштований з відступом 3 м. від зовнішніх стін житлового будинку [ADDRESS] . Стягнути з ОСББ «Паркова» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.10-13) Також, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року, постановою Одеського апеляційного суду від 26.08.2021 року встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , де постійно проживає, є інвалідом дитинства другої групи. Поруч із вищезазначеним будинком зведений будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ОСББ «Паркова» (витяг а.с.22). Відповідачем не оспорюється, що після завершення будівництва будинку на місці тимчасового паркану для будівельних робіт встановлений залізобетонний паркан, в подальшому за кошти мешканців облаштований дитячий майданчик, вказані об`єкти експлуатуються ОСББ та є зручними для мешканців будинку [ADDRESS] . При цьому земельна ділянка відповідачу не виділялась, будівництво не узгоджувалось із органами державного архітектурно-будівельного контролю, відсутній затверджений проектно-кошторисний документ, документ, який посвідчує право на виконання будівельних робіт. У постанові Одеського апеляційного суду від 26.08.2021 року зазначено, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що залізобетонний паркан та дитячий майданчик порушують право позивача, а також й інших мешканців будинку\~ [ADDRESS] на пожежну безпеку,\~нормальний ритм життя, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача знести паркан та дитячий майданчик. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, рішення рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року, постановою Одеського апеляційного суду від 26.08.2021 року, у даному випадку, має преюдиційне значення, а факт протиправної діяльності відповідача, який підтверджений рішенням суду, не підлягає доведенню. З копії довідки сер. МСЕ 030733 виданої 23.05.2005 року вбачається, що [PERSON] , 1987 р.н. має інвалідність другої групи з дитинства, довідка видана безстроково. (а.с.9) З виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 12.11.2018 року вбачається, що [PERSON] не працює, інвалід 2 групи. До 2003 року особливих скарг на самопочуття не мала. Постійно скаржиться на погане самопочуття, головні болі, нервове збудження від голосних шумів, які йдуть з дитячого майданчика, який розташований під її вікнами, що дуже часто призводить до розвитку нападів, так як відсутній повноцінний відпочинок. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та почастішання епіприступів, була доставлена бригадою ШМД 03.03.2018 року до неврологічного відділення 5 МКЛ (а.с.14) Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавств . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразились у зведенні паркану та дитячого майданчику поряд з будинком [ADDRESS] , позивачу була спричинена моральна шкода, що виразилась в душевних хвилюваннях, пов`язаних із функціонуванням незаконно зведеного дитячого майданчика та паркана, зокрема через шум, яких позивач не зазнав би у разі, якщо б зазначений майданчик та паркан не було збудовано. Виходячи з\~принципу розумності\~та справедливості,\~адекватності завданим\~душевним та\~моральним стражданням\~позивача,\~суд вважає,\~що заявлений\~до стягнення\~розмір моральної\~шкоди в\~1\~000\~000,00\~грн.\~є надмірним,\~моральна шкода\~підлягає стягненню\~в меншому\~розмірі,\~а саме\~в сумі 20000,00 гривень. У зв`язку із наявністю пільг зі сплати судового збору (п. 9) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір позивачем при пред`явленні позову не сплачувався. Відповідно до п.п.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного року, в якому подається заява, за подання заяви немайнового характеру 0, 4 розміру прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркова» в дохід держави судовий збір в сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial