Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10914,20 грн. На обґрунтування позову зазначає, що 26 червня 2019 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за корист ування кредитом.\~Відповідач не\~виконав умов\~договору щодо\~повернення використаного\~кредитного ліміту\~та спати\~відсотків за\~користування кредитним\~ лімітом,\~а позивач\~звернувся із\~позовом до\~суду щодо\~стягнення кредитної\~заборгованості.\~Відповідно до\~рішення Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~у справі\~№ 944/1964/22\~від 10\~жовтня 2022\~року стягнуто\~тіло кредиту\~та відмовлено\~щодо стягнення\~інших нарахувань.\~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1084\~Цивільного кодексу\~України позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У\~разі відсутності\~іншої домовленості\~сторін проценти\~виплачуються щомісяця\~до дня\~повернення позики.\~Згідно з\~ст.\~536\~Цивільного кодексу\~України за\~користування чужими\~грошовими коштами\~боржник зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. А відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень ВСУ платежі, встановлені ст. 635 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім отриманими грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31 січня 2020 року до 30 квітня 2022 року, що становить 10914,20 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не прибув, однак до позову долучено заяву про розгляд справи за відсутності представника Банку, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також у поданій заяві позивач вказує, що проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] , не прибув, про розгляд справи повідомлялася належним чином, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу. Також про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та будь-яких клопотань не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити, зважаючи на таке. Суд встановив, що [PERSON] 26 червня 2019 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримати банківські послуги, для чого підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. 03 червня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Яворівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 71063,44 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 63999,92 грн, в тому числі 55426,65 гр. заборгованості за поточним тілом кредиту, 8573,27 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками розмірі 3127,90 грн і заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3935,62 грн. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року у справі № 944/1964/22 позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково: стягнуто з [PERSON] 63999,92 грн заборгованості за кредитним договором від 20 квітня 2012 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Докази погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту відповідно до судового рішення суду від 10 жовтня 2022 року в матеріалах справи № 944/1964/22 відсутні. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. За ч.\~1\~ст.1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Згідно з\~ч.\~1\~ст.1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за користування\~кредитом,\~а також\~обумовлену в\~договорі неустойку\~припиняється після\~спливу визначеного\~цим договором\~строку кредитування\~чи у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з ч.\~2\~ст.1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), якщо кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема,\~відносини щодо\~сплати процентів\~за одержання\~боржником можливості\~правомірно не\~сплачувати кредитору\~борг протягом\~певного часу\~врегульовані ч.\~1\~ст.1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Крім того, звертаючись з позовом про стягнення з [PERSON] забовргованості за кредитним договором (справа № 944/1964/22), АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що розмір процентів (у стягненні яких рішенням суду було відмовлено) визначено Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які разом із підписаною відповідачем заявою становлять договір банківського обслуговування. Тобто позивач стверджував, що договором було встановлено розмір процентів, які позичальник має сплатити на користь позикодавця за користування кредитом. Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. І лише у разі відсутності в договорі встановленого розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, оскільки між сторонами було укладено кредитний договір, яким було визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами, рішенням суду частково було задоволено вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення тіла кредиту, а в задоволенні вимог про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами було відмовлено, тому, з врахуванням норм ч. 1 ст.\~1048\~Цивільного кодексу\~України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за обліковою ставкою НБУ, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed