Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

30 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, відповідно до якої просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 13.05.1994, посвідчений секретарем виконкому Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, за реєстровим номером 8, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.12.2012 № 1352, видане приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу Кусюк О.А., скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, нині Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки ТОВ «Теплик-Агро» на земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, нині Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Позовні вимоги вмотивовані тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12021020110000125 від 19.08.2021 встановлено, що 14.11.2017 [PERSON] звернулась до державного реєстратора Вінницької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мазур Ю.С. з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. До заяви [PERSON] додала свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , видане 18.12.2012 приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу Кусюк О.А. та зареєстроване в реєстрі за № 1352. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 13.05.1994 за реєстровим номером 8. Спадщина на яку видане свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) в межах земель, які перебувають у колективній власності КСП «Дружба» с. Метанівка Теплицького району Вінницької області, розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. На підставі поданих документів державним реєстратором комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мазур Ю.С. 14.11.2017 зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 16.06.2023, заповіти [PERSON] нотаріально не посвідчувались, спадкові справи щодо спадкування її майна не заводились та свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавались. Крім того відповідно до листа Соболівської сільської ради № 186 від 09.06.2023 секретарем Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області заповіт [PERSON] від 13.05.1994 за реєстровим номером 8 не посвідчувався. Відповідно до журналу «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій Метанівської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області» за період з 03.01.1994 по 25.12.1996, секретарем виконкому Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області не посвідчувався 13.05.1994 заповіт [PERSON] , за реєстровим номером 4. При цьому у вказаному журналі під № 4 зазначено про посвідчення заповіту [PERSON] від 12.02.1994. Згідно договору оренди від 02.04.2018 [PERSON] передала належну їй на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375 в оренду ТОВ «Теплик-Агро». Право оренди земельної ділянки 17.12.2020 зареєстровано за ТОВ «Теплик-Агро» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Наведені обставини підтверджують той факт, що заповіт [PERSON] , за № 8 від 13.05.1994, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 1352 від 18.12.2012, містять недостовірні відомості, тобто є підробленими. Оскільки державна реєстрація права власності [PERSON] проведена на підставі підробленого свідоцтва про право на спадщину та підробленого заповіту, тому земельна ділянка кадастровий номер 0523784200:02:001:0375 площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, перейшла у власність [PERSON] у спосіб не передбачений законом, тобто з порушенням встановленого законодавством порядку. Відповідачем директор ТОВ «Теплик-Агро» - Анченком В.Г., подано відзив у якому він вказав, що заперечує щодо позовних вимог позивача. У відзиві вказує, що прокурор пропущено строк звернення до суду та зазначає про необхідність зупинення провадження, до розгляду кримінального провадження № 12021020110000125 від 19.08.2021. Також вказує на недоведеність недійсності заповіту, виданого [PERSON] від 13.05.1994, посвідченого секретарем виконкому Метанівської сільської ради та зареєстрованим за №8, відповідно і недоведеності свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2012, зареєстрованого в реєстрі за №1352 та вказує на безпідставність посилань прокурора на ст. 555 ЦК УРСР та відсутності порушення прав Теплицької селищної ради Керівником Гайсинської окружної прокуратури подано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає відзив директора ТОВ «Теплик-Агро» - Анченка В.Г., необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначає прокурором мотивовано позовні вимоги в повному обсязі, а твердження відповідача викладенні у відзиві є необгрунтованими і підлягають відхиленню. В судовому засіданні представник позивача прокурор Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Поліщук А.І. позовну заяву підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Клінчиков С.О., заперечив щодо позовних вимог позивача. Представника відповідача ТОВ «Теплик-Агро» - Горовий С.І., в судовому засідання підтримав поданий директора ТОВ «Теплик-Агро» відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому позивач, має право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами,на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 ЦПК України - у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог ч. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Гайсинською окружною прокуратурою відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Соболівську сільську раду Гайсинського району Вінницької області про намір звернутися до суду в інтересах держави з позовною заявою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації (а.с. 31-32). З листа Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області вбачається те, що орган місцевого самоврядування заходи цивільно-правового характеру, щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації не буде вживати у зв`язку із відсутністю у бюджеті сільської ради коштів на видатки, пов`язані із сплатою судового збору, відсутністю у штаті сільської ради юриста та неможливістю самостійно підготувати до суду заяву з вказаного питання (а.с. 33). Суд вважає, що у даному випадку прокурор має право звертатися до суду з позовною заявою та брати участь у розгляді справи за його позовом. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2017 [PERSON] звернулась до державного реєстратора Вінницької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мазур Ю.С. з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. До заяви [PERSON] додала свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , видане 18.12.2012 приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу Кусюк О.А. та зареєстроване в реєстрі за № 1352 (а.с.17-19). Державним реєстратором комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мазур Ю.С. 14.11.2017 зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375, площею 1,9017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (а.с.20-22). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 16.06.2023, заповіти [PERSON] нотаріально не посвідчувались, спадкові справи щодо спадкування її майна не заводились та свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавались (а.с.23-24). Відповідно до листа Соболівської сільської ради № 186 від 09.06.2023 секретарем Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області заповіт [PERSON] від 13.05.1994 за реєстровим номером 8 не посвідчувався (а.с.27-28). Відповідно до журналу «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій Метанівської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області» за період з 03.01.1994 по 25.12.1996, секретарем виконкому Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області не посвідчувався 13.05.1994 заповіт [PERSON] , за реєстровим номером 4. При цьому у вказаному журналі під № 4 зазначено про посвідчення заповіту [PERSON] від 12.02.1994 (а. с. 29-30). Згідно договору оренди від 02.04.2018 [PERSON] передала належну їй на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 0523784200:02:001:0375 в оренду ТОВ «Теплик-Агро». Право оренди земельної ділянки 17.12.2020 зареєстровано за ТОВ «Теплик-Агро» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 20-22). Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення,об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що права позивача порушені, тому позов Гайсинської окружної прокуратури про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації - необхідно задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України РСР, у разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, відносини спадкування регулюються ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 1 липня 2003 року й не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до статей 529-530 ЦК України РСР. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року встановлювався строк для прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видане на виконання заповіту, а заповіт [PERSON] посвідчений 13.05.1994, тому питання законності цього заповіту має вирішуватись на підставі норм, які були чинними в момент його вчинення, тобто Цивільного кодексу УРСР (1963 року) в редакції, чинній на момент вчинення заповіту, що передбачено п. 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (2003 року), відповідно до яких ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності і правила книги шостої ЦК України «Спадкове право», застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави - якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Згідно наведених норм матеріального закону, в редакції чинній на момент посвідчення оспорюваного заповіту [PERSON] , тобто станом на 13.05.1994, заповіт має бути укладений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його укладання, має бути підписаний особисто заповідачем і обов`язково нотаріально посвідчений. Відповідно до листа Соболівської сільської ради № 186 від 09.06.2023 та журналом «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій Метанівської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області», заповіт за № 8 від 13.05.1994, що зазначений у свідоцтві про право на спадщину за заповітом [PERSON] , нотаріально не посвідчувався (відомості про це Спадковому реєстрі відсутні). Проаналізувавши наведені норми матеріального закону, суд прийшов до висновку про те, що Цивільний Кодекс УРСР, в редакції 1963 року, не передбачав конструкції нікчемності заповіту внаслідок його складення з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, а у випадку складення заповіту з порушенням вимог щодо форми та посвідчення такий заповіт міг оспорюватися у разі пред`явлення відповідної позовної вимоги. Зазначених правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 542/345/19 (провадження № 61-16029св20) та у постанові від 04 травня 2022 року у справі № 752/11266/20 (провадження № 61-13180св21). Тому суд приходить до висновку, що заповіт від за № 8 від 13.05.1994, не відповідає вимогам щодо його форми та посвідчення, та є недійсним. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, у разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 № 2498-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2019 року, установлено, що з дня набрання чинності даним законом землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Отже, порушення інтересів держави в особі Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, оскільки саме Соболівська сільська рада являється правонаступником всього майна, прав та обов`язків Метанівської сільської ради полягають в тому, що незаконний перехід права власності на вищезазначену земельну ділянку до [PERSON] , яка не мала законного права на спадкування, спричинив порушення інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування, позбавивши орган місцевого самоврядування можливості ініціювати питання передачі ділянки у власність територіальної громади - оскільки за відсутності спадкоємців після смерті [PERSON] неприйняття ними спадщини у встановлений строк, спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» села Метанівка Теплицького району Вінницької області, розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, а на даний час це земельна ділянка з кадастровим номером 0523784200:02:001:0375 площею 1,9017 га, мала б перейти відповідно до норм чинного законодавства у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, а до моменту переходу права власності територіальній громаді, Метанівська сільська рада, на даний час Соболівська сільська рада, в особі уповноваженої посадової особи органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 1283 ЦК України зобов`язана вживати заходів до охорони спадкового майна та відповідно до ст. 1285 ЦК України має право на вчинення будь-яких дій, спрямованих на збереження спадщини до з`явлення спадкоємців або до прийняття спадщини. В тому числі Соболівська сільська рада має право надавати дану земельну ділянку в оренду та отримувати за неї орендну плату, оскільки, в ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», передбачено, що нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження, а отже не отримання орендної плати негативно впливає на дохідну частину бюджету та фінансування видатків територіальної громади, відповідно, ще раз порушує інтереси держави. Відповідно до ст. 1301 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.12.2012 № 1352, видане приватним нотаріусом Теплицького районного нотаріального округу Кусюк О.А. на підставі недійсного заповіту, тобто видане особі, яка не має права на спадкування, а тому суд вважає, що воно має бути визнане недійсним. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що при зверненні до суду позивачем не було пропущено строк позовної давності. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Гайсинська окружна прокуратура дізналась про порушення прав Соболівської сільської ради Гайсинського району, на спірну земельну ділянку, під час здійснення керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №12021020110000125, 25.02.2022, позов було подано 30.08.2023, тому позивачем строк позовної давності не було пропущено. За правилами статті 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом 18.12.2012 № 1352 видане на підставі недійсного заповіту, має бути визнане недійсним, державна реєстрація права власності за [PERSON] на земельну ділянку скасована, право власності останньої на земельну ділянку припиненим, а державна реєстрацію права оренди земельної ділянки ТОВ «Теплик-Агро» скасуванню. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved