Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким усунути [PERSON] від спадкування після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті залишилась квартира [ADDRESS] , яка належала сину спадкодавця, брату позивача [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його мати, яка прийняла спадщину, проте не встигла її оформити. Вказує, що відповідач є сином померлого [PERSON] та відповідно внуком померлої [PERSON] . Відтак, на рівні з позивачем, відповідач мав бути спадкоємцем першої черги, за правом представлення, після смерті [PERSON] . Разом з тим, вказує, що відповідач вбив свого батька та відповідно вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Тобто відповідач, який був би спадкоємцем померлої [PERSON] на рівні з позивачем, умисно вбив свого батька, тому в силу вимог ст.1224 ЦК України повинен бути усунутим від права на спадкування після смерті [PERSON] . Тому просить позов задовольнити. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору сторони не подали. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Позовна заява надійшла до суду 20 липня 2023 року. Ухвалою від 03 серпня 2023 року позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.30), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Інтереси позивача представляв адвокат і в такому випадку за загальним правилом, яке закріплено в статті 221 ЦПК України суд звільнений від обов`язку з`ясовувати обізнаність учасників справи з їхніми правами та обов`язками та роз`яснювати їх. Зрештою, сторони не звертались до суду з проханням роз`яснити їхні права та обов`язки. Ухвалою від\~04\~серпня 2023\~року за\~клопотанням позивача\~ухвалено витребувати\~у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, і перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Підготовче провадження\~закрито ухвалою\~Личаківського районного\~суду м.\~Львова від 20 листопада 2023 року. Справа призначена до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду даної справи судом досліджено матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінального провадження (справа №6009/14-к, провадження №1-кп/463/461/15) про обвинувачення [PERSON] за ч.1,2 ст.190, ч.1 ст.115 КК України та належним чином завірені матеріали спадкової справи №714/2015, після смерті [PERSON] та належним чином завірену копію спадкової справи №326/2014, після смерті [PERSON] . Сторони мали можливість надавати суду пояснення та докази, якими підтверджуються їхні вимоги чи заперечення. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. ч. 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Узагальнена позиція сторін під час розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Представник третьої\~особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Позиція суду. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6), яка була матір`ю позивача [PERSON] (а.с.5). Після її смерті позивач звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як за заповітом так і за законом (а.с.7-7зв.). Крім того, відповідач [PERSON] звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабці [PERSON] (а.с.43). В свою чергу відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.8) та відповідно внуком померлої [PERSON] , отже відповідач є спадкоємцем першої черги, за правом представлення після смерті своєї бабці [PERSON] . Вказане також підтверджується листом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори позивачу №769/02-14 від 28.06.2023 (а.с.18). Разом з тим, під час розгляду справи з`ясовано, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року (а.с.9-12), встановлено, що « [PERSON] 12.08.2014 року в період часу з 15-00 год. до 15-30 год., перебуваючи в гостях у свого батька [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , в ході побутового конфлікту, який переріс в бійку, умисно, з мотивів неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок словесного конфлікту, з метою заподіяння останньому смерті, наніс своєму батькові [PERSON] колото-різані удари предметом подібним до клинка ножа по тілу, а саме в ділянку голови, грудей та живота, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох проникаючих ран в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені, що супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину і ускладнилося гемопневмотороксом; десятьох ран на голові лінійної форми та дугоподібної форми; трьох пошкоджень лінійної форми по зовнішній поверхні лівої легені; чотирнадцятьох ран лінійної форми на животі зліва (чотири із ран проникаючі), які згідно з висновком судово-медичної експертизи №667/2014 від 25.09.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці вчинення злочину. В подальшому, [PERSON] , з метою укриття злочину імітував вчинення викрадення майна, а саме порушив обстановку в приміщенні квартири, де відбулось вбивство, після чого з місця вчинення злочину втік». Даним вироком суду відповідача засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі. Отже, відповідача було засуджено за умисне вбивство свого батька. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Відповідно до статей\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , є сином [PERSON] , та відповідно внуком [PERSON] , та відповідно до\~статті 1261 ЦК України\~є спадкоємцем першої черги після смерті останньої. Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач [PERSON] просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , яка є спадкоємцем батька відповідача [PERSON] , якого позбавив життя відповідач. Так, згідно із частиною першою\~статті 1224 ЦК України\~не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Оскільки діяння, зазначені у частині першій\~статті 1224 ЦК України\~є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду або постановою про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування. За наявності постановлених у кримінальному судочинстві вказаних судових рішень, які набрали законної сили, особа, яка умисно позбавила життя спадкодавця, не має права на спадкування в силу закону. Підставою для усунення особи від права на спадкування за частиною першою\~статті 1224 ЦК України\~є наявність в її діях вини у формі умислу. Відповідно до\~статті 23 КК України\~виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Статтею 24 КК України\~передбачено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Відповідно до частини шостої\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд при розгляду справи №161/88/19. Відтак,\~згідно з\~вироком суду\~від 16\~листопада 2015\~року відповідача\~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~умисного вбивства\~свого батька\~ [PERSON] ,\~тобто умисного\~протиправного заподіяння\~смерті іншій\~людині,\~який відповідно усвідомлював значення\~і суспільно\~небезпечний характер\~своїх дій\~та можливих\~наслідків.\~Отже в\~силу вимог\~ст.1224\~ЦК України\~не має\~права на\~спадкування,\~так як\~вбив свого\~батька [PERSON] ,\~який був\~би спадкоємцем\~своєї матері\~ [PERSON] ,\~що дає\~суду правові\~підстави для\~задоволення даного\~позову. Щодо судових витрат. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20\~000 грн., оскільки суд погоджується, з тим, що дійсно такі послуги були позивачу надані, долучені представником позивача відповідний платіжний документ та додаток до договору про надання правової допомоги є належними доказами розміру суми, яка заявлена до стягнення і тому, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача, що відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. На підставі наведеного та

Outcome: approved