Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник мотивує тим, що він народився [INFO] в Ісламській Республіці Іран, місто Тегеран, є громадянином України, має дітей, дружину. Як зазначає заявник, ним було втрачено свідоцтво про його народження і він звернувся до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо отримання дубліката свідоцтва про народження, однак йому пояснили, що в зв`язку із війною з Російською Федерацією та допомогою Ісламській Республіці Іран у цій війні, витребувати підтвердження його народження не має можливості, а тому необхідно звернутись до суду. Також з відкритих джерел інформації вбачається, що [PERSON] затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони від 27 травня 2023 року, яке передбачає застосування санкцій до Ісламської Республіки Іран терміном на 50 років, в дію введено указом Президента №308/2023. З огляду на викладене та неможливість отримання дублікату свідоцтва про його народження, заявник змушений звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту народження, в якій просить встановити факт його народження [INFO] у місті Тегеран, Ісламська Республіка Іран; зобов`язати Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити актовий запис про народження заявника: [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження: м. Тегеран, Ісламська Республіка Іран, громадянство - громадянин України; допустити негайне виконання рішення у справі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 07.09.2023 року прийнято до розгляду заяву в новій редакції. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.09.2023 року витребувано від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області належним чином посвідчені: - усі документи, подані [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , до державної міграційної служби у 2002 році, коли він прибув до України, а також копії рішень державного органу з цих питань; - усі документи, подані [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , до державної міграційної служби, відповідно до яких 17.01.2006 році йому надано статус біженця та видано посвідку ПБ 003039, а також копії рішень державного органу з цих питань; - усі документи, подані [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , до державної міграційної служби, на підставі яких було подано заяву 128/14 про прийняття до громадянства України від 18.04.2014 року, направлену президентові України, а також копії рішень державного органу з цих питань; - усі документи, подані [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , до державної міграційної служби, на підставі яких було подано заяву 128/14 про прийняття до громадянства України від 18.04.2014 року, направлену президентові України, та яку було доопрацьовано 20.01.2015 року, а також копії рішень державного органу з цих питань. В судове засідання представник заявника [PERSON] не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направивши листа, в якому просить розглядати справу в його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, які виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до частин першою, другою та сьомою ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої ст.293 ЦПК України). Пунктом 7 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Крім того, ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 503/246/19 висловлена правова позиція з приводу того, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій ст.315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.20.2000 року №52/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 з урахуванням особливостей, передбачених цим пунктом. Пунктом 1.3 цих Правил визначено, що заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.ч. 4-5 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. У разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану повідомляється компетентному органу іноземної держави. Згідно пункту 3.8 розділу ІІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» разом із заявою про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подаються: архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану; свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо); інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Абзацом 6 пункту 3.9 розділу ІІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану. Копії актових записів цивільного стану витребовуються від компетентних органів іноземних держав, з якими Україна уклала договори про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, у разі необхідності підтвердження певних даних. За положенням п.3.13 наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Згідно п. 3.17 наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народився [INFO] в м.Тегеран, Ісламська Республіка Іран. Вказане підтверджується матеріалами особової справи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту [PERSON] та копією особової справи щодо прийняття до громадянства України [PERSON] . Також, судом встановлено, що оригінал свідоцтва про народження заявника втрачено, на теперішній час витребувати копію актового запису цивільного стану від компетентних органів Ірану неможливо із-за повномасштабної триваючої збройної агресії РФ проти України та затвердженням Указом Президента України №308/2023 рішення Ради національної безпеки і оборони від 27 травня 2023 року, яке передбачає застосування санкцій до Ісламської Республіки Іран терміном на 50 років та заборону взагалі підтримувати будь-які відносини з цією країною. Вказане свідчить про неможливість отримати дублікат в країні, яка його видала. При цьому, реалізувати свої права, в тому числі щодо отримання документу, який посвідчує народження заявника, без свідоцтва про його народження не є можливим. Отже, судом встановлено, що поновити в Ірані актовий запис про народження заявника неможливо, поновити актовий запис про народження в українському реєстрі актів цивільного стану також є неможливим через його відсутність. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами. Враховуючи, що встановлення факту народження заявника має значення для реалізації його прав, суд вважає, що вимога про встановлення факту народження заявника підлягає задоволенню. Що стосується вимог заяви про зобов`язання заінтересованої особи поновити актовий запис про народження, то суд виходить з наступного. Як вбачається із відповіді №812/33.8-80 від 04.05.2023 року Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має можливості зробити запит до Ісламської Республіки Іран щодо видачі повторного свідоцтва про народження заявника. Пунктом 1.15. розділу І «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» передбачено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно другого речення абз. 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» інші вимоги не можуть розглядатись у провадженні про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Тобто, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану у поновленні актового запису про народження може бути оскаржена до суду лише шляхом подання позову, в якому відповідачем по справі буде відповідний державний орган, до повноважень якого входить поновлення актового запису про народження. А розгляд заяви про встановлення факту народження в окремому провадженні взагалі позбавляє суд можливості покласти певний обов`язок на заінтересовану особу, тому в цій частині заяви необхідно відмовити. При цьому суд зауважує, що маючи судове рішення про встановлення факту народження, яке є підставою для поновлення актового запису, заявник має право звернутися до відповідного державного органу для реалізації свого права, а у разі відмови від вчинення такої дії, заявити відповідний позов в порядку, передбаченому для оскарження дій державних органів. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в цій частині заяви відмовити. Підстави для негайного виконання рішення суду відсутні. З урахуванням вищенаведеного заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial