Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Луцької міської ради. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2022 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу, [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач, починаючи з 2021 року ніяким чином не піклується про сина, не цікавиться його станом здоров`я, навчанням, не спілкується з ним, не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання сина вирішуються самостійно позивачем без участі та підтримки відповідача. Зазначає, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] в примусовому порядку, однак станом на 30.06.2023 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за період з 17.08.2021 року по 30.06.2023 року в розмірі 71 435,91 грн. Вказує, що нею були понесені витрати для відпочинку та оздоровлення сина на придбання квитків у січні-березні 2023 року для проїзду до м. Париж та назад у розмірі 260 євро, та вважає за необхідне стягнути 50% зазначених додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 130 євро, що еквівалентно 5011,58 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.09.2023 року). На підставі наведеного просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі у розмірі 130 євро, що еквівалентно 5011,58 грн. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Представник виконавчого комітету Луцької міської ради до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову та заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.03.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.6-7). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З матеріалів вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачем у справі, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками реєстрації місця проживання від 07.05.2021 року (а.с. зворот 4). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 27.09.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Згідно відповіді з Гощанського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ від 29.06.2023 року та довідки-розрахунку по аліментах вбачається, що виплати по аліментах відповідачем були здійснені лише 25.10.2021 - 3019,50 грн. та 11.01.2022 - 2400 грн. Заборгованість по аліментах з 17.08.2021 року по 30.06.2023 року становить - 77106,77 грн (а.с. 9). Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 299 від 24 листопада 2023 року, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає, тому обстежити його умови проживання та з`ясувати думку щодо позбавлення батьківських прав неможливо. У письмових поясненнях, наданих службі у справах дітей [PERSON] (бабуся [PERSON] ) вказує, що батько дитини не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не надає кошти на утримання, не сплачує аліменти. У письмовому поясненні від 22.11.2023 року, [PERSON] повідомила службі у справах дітей, що відповідач з листопада 2021 року перебуває з кордоном та, що позивач разом з сином проживали у батька дитини з 01.06.2022 року по 15.03.2023 року у Французькій Республіці. За цей період [PERSON] вчиняв щодо позивача та дитини насильницькі дії, у зв`язку з чим вона повернулась в Україну та не спілкується з батьком дитини. [PERSON] проживає разом з матір`ю, де є належні умови для проживання дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 65). Отже, відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина, не брав участі в його розвитку та становленні, а також матеріально не утримував дитину. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 (v0020700-08) від 19.12.2008 року) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Виходячи з вищенаведеного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Що стосується вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція також викладена у постанові постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись з позовом до суду [PERSON] посилалася на те, що для відпочинку та оздоровлення її сина, нею сплачено кошти на купівлю квитків в м. Париж та назад в розмірі 130 євро, що в еквіваленті становить 5011,58 грн. (а.с. 11-13). При цьому, суд зауважує, що поїздка для відпочинку в Париж не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність оздоровлення та відпочинку дитини в Парижі. Суд вважає, що в даному випадку поїздка дитини в м. Париж для оздоровлення та відпочинку не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, тому аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що у стягненні з відповідача додаткових витрат понесених позивачем на дитину у розмірі 130 євро, що в еквіваленті 5011,58 грн., слід відмовити.

Outcome: partial