Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У серпні 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві представник позивача зазначив, що 31.10.2021 року між [PERSON] та позивачем було укладено електронний Договір № 211031-39954-4. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб та надав кредит у сумі 7 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем відсотки за користування кредитом. В подальшому відповідач всупереч умовам Кредитного договору порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: 7 000,00 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 2 261,00 гривень - прострочена заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1.9% ; 13 990,00 гривень - прострочена заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4.0%, а всього: 23 251,00 гривень заборгованості, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31.10.2021 року між [PERSON] та позивачем було укладено електронний Договір № 211031-39954-4. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб та надав кредит у сумі 7 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем відсотки за користування кредитом. Згідно п. 3.1. Договору про відкриття кредитної лінії №211031-39954-4 від 31.10.2021 року, цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінніЗакону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.2 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 4,0 % за кожен день користування кредитом з 31.10.2021 року по 10.11.2021 року (включно) та відповідно п. 3.3. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний декнь просрочення за період з 18.11.2021 року по 06.01.2022 року ( включно). Згідно наданого розрахунку, в зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.08.2023 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 23 251,00 гривень, яких: 7 000,00 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 2 261,00 гривень - прострочена заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1.9% ; 13 990,00 гривень - прострочена заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4.0%. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексуУкраїни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексуУкраїниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України як що договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Як передбаченост. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідност. 629 Цивільного кодексу України- договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Нормами ст. 204 Цивільного кодексу Українивизначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зіст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved