Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 2 листопада 2023 року надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивачка просить: -встановити факт, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини; -встановити факт, що [PERSON] , померлий [INFO] , є рідним її батьком; -визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,47 га, кадастровий номер 5123984200:01:001:0008, яка належить [PERSON] , померлому [INFO] . Стислий виклад позиції позивачки. [INFO] у віці 64 роки помер [PERSON] , [INFO] (далі спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На час смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що спадкодавець був інвалідом І групи, останній потребував сторонньої допомоги, яку надавала позивачка в період з 2014 року по день смерті, проживаючи разом із спадкодавцем. Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,47 га, кадастровий номер 5123984200:01:001:0008 (далі земельна ділянка). Позивачка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, поряд з цим, нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлено наявність спірності факту родинних відносин, а тому рекомендувала звернутись позивачці до суду. З метою оформлення права власності на майно спадкодавця по праву спадкування за законом, позивачка просить позовні вимоги задовольнити та встановити вищевказані факти, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку. Стислий виклад заперечень відпоповідача. Представник Роздільнянської міської ради Одеської області Прибилов Олександр Олександрович надіслав на адресу суду відзив, згідно якого просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково, встановити факт родинного зв`язку між спадкодавцем та позивачкою, позов в частині встановлення факту сумісного проживання на час відкриття спадщини задовольнити у разі усунення суперечностей в наданих доказах, в частині визнання права власності на земельну ділянку відмовити, оскільки вказану вимогу заявлено передчасно. Судові засідання проводити без участі представника Роздільнянської міської ради (а.с. 42 46). Заяви, клопотання. [PERSON] надіслала на адресу суду заяву про проведення судових засідань без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Процесуальні дії у справі. 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 39 40). 26 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 57 58). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] помер [INFO] у віці 64 роки про що складено відповідний актовий запис № 59, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 4). Спадкодавець був інвалідом І групи (загальне захворювання), термін дії: довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до відомостей з Державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі рішення 4 сесії ХХІV скликання Новоукраїнської сільської ради від 5 лютого 2003 року № 20 спадкодавець є власником земельної ділянки (а.с. 7). Як встановлено з довідки Кам`янського старости № 148/06-23, яка видана позивачці, згідно з даними, зазначеними в погосподарському обліку та в домовій книзі, спадкодавець з 13 жовтня 2008 року і до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживав разом з позивачкою (а.с. 12). Вказаний житловий будинок відповідно до договору купівлі-продажу та витягу про реєстрацію належить позивачці (а.с. 13 15). На підтвердження факту спільного проживання позивачки із спадкодавцем, надано також заяви [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що спадкодавець з 2014 року по 18 січня 2020 року дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачкою, яка після смерті спадкодавця здійснила заходи щодо його поховання (а.с. 19 21). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що (мова оригіналу - [PERSON] ) народилася [INFO] , батьки: батько (мова оригіналу - [PERSON] ), мати (мова оригіналу - [PERSON] ) (а.с. 24). Відповідно до листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни від 16 жовтня 2023 року № 602/01-16, 22 вересня 2023 року на її адресу надійшла заява від імені позивачки щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Поряд з цим, при аналізі поданих документів, встановлено, що на підтвердження факту смерті спадкодавця надано копію свідоцтва про смерть останнього, де прізвище зазначено як « [PERSON] ». Згідно інформації, що міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, наявна інформація про актовий запис щодо реєстрації народження [PERSON] , в якому у графі «Відомості про батька» зазначено [PERSON] , [INFO] . Однак, в паспорті громадянина України прізвище позивачки зазначено як « [PERSON] », що свідчить про спірність факту родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою, а тому нотаріус рекомендувала останній звернутись до суду (а.с. 31). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74717191, інформація про відкриття спадкової справи за параметрами запиту « [PERSON] » у спадковому реєстрі станом на 13 листопада 2023 року відсутня (а.с. 38). Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного учасниками\~справи,\~та норми\~права,\~які застосував\~суд,\~мотиви їх\~застосування. Диспозиція статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з фактичних обставин справи, приватним\~нотаріусом було встановлено наявність спірності факту родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою, оскільки у останньої в паспорті прізвище зазначено « [PERSON] », а прізвище спадкодавця « [PERSON] ». Разом з тим, наявні матеріали справи свідчать про те, що вказана розбіжність в прізвищі позивачки та спадкодавця виникла в результаті перекладу з російської мови на державну. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.005.1998 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Щодо аргументів представника відповідача відносно необхідності надання витягів з погосподарських книг, суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Наявні матеріали справи свідчать, що дійсно позивачка та спадкодавець проживали разом, відповідачем вказаний факт не спростовано. У відповідності до диспозиції статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, суд може визнати право власності на спадкове майно, лише якщо його неможливо оформити в нотаріальному порядку. Наявні матеріали справи свідчать про те, що нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендував звернутись до суду, а тому суд відхиляє аргументи представника відповідача відносно передчасності заявленої вимоги, оскільки визнання права\~власності на\~спадкове майно\~в судовому\~порядку є\~способом захисту,\~що має\~застосовуватися,\~якщо існують\~перешкоди для\~оформлення спадкових\~прав у\~нотаріальному порядку. Водночас, статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши правову оцінку фактичним обставинам та аргументам сторін, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відносно детальної відповіді на кожен аргумент сторін, як\~неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).

Outcome: approved