Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] . Вимоги заяви заявник мотивувала тим, що її мама [PERSON] , [INFO] , у 1950 році познайомилася з [PERSON] , [INFO] . У них склалися добрі відносини і з часом вони стали проживати спільно у с. Сабадаш Уманського району Черкаської області в будинку бабусі заявника [PERSON] . Від спільного проживання матері заявниці з [PERSON] народилася дитина : [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження заявниці відомості про батька відсутні. [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] вважала [PERSON] своїм батьком, а він в свою чергу знаючи, що є її батьком виконував всі батьківські обов`язки, піклувався про неї, цікавився її життям та справами, тобто був її справжнім батьком. Саме тому заявник просила винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 13.11.2023 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 08 грудня 2023 року. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася; представник заявника адвокат Шквира С.В. не з`явилася, при цьому до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності та просила заяву задовольнити повністю. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, при цьому до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності. Не заперечує проти задоволення заяви. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 154 від 05.04.2023 року. Після його смерті залишилося спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати зазначено [PERSON] , в графі батько - запис відсутній. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 21 квітня 1979 року, актовий запис про шлюб № 5, зареєстрований Сабадашською сільською радою Жашківського району Черкаської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 7 від 12.10.2020 року. Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 20 травня 1973 року, актовий запис про шлюб № 6 від 20 травня 1973 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до довідки виданої Сабадаським старостинським округом Жашківської міської ради № 188/03-08 від 26.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , народилася в сім`ї, яка жила цивільним шлюбом. Батько її - [PERSON] , 1930 року народження, мати [PERSON] , 1930 року народження. З записів у погосподарських книгах по Сабадаській сільській раді № 13, погосподарський № 315 за 1953-1955 р.р., відомо, що вони проживали в будинку [PERSON] , 1909 року народження, яка була матерію [PERSON] у с. Сабадаш Жашківського району Черкаської області. Згодом подружжя зареєструвала шлюб. Це відомо з погосподарської книги № 4 за 1967-1969 роки, де [PERSON] з своєю проживають в будинку, погосподарський номер № 416. Софія навчалася у м. Київ, де залишилася працювати і в 1969 році вибула з с. Сабадаш. Згідно довідки виданої приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П., 24 липня 2023 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 233/2023 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Згідно довідки № 131/03-08 виданої 17 липня 2003 року Сабадаським старостинським округом Жашківської міської ради Черкаської області разом за [PERSON] на день його смерті проживала [PERSON] . Спадкова справа № 233/2023 року (а.с.7). Відповідно до копії заповіту від 23 червня 2021 року, [PERSON] заповідає все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, своїй внучці - [PERSON] . Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. Згідно з ст. 53 КпШС України в якій зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зазначено, що визначений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з п. 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно з ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 "положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин". Згідно з п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29.12.1969 «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №570/2797/13-ц від 24.10.2018, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 справа № 643/12494/16. Оскільки датою народження заявниці є 1952 рік, то факт батьківства може бути встановлений лише в судовому порядку, так як мати заявниці та особа, яку заявниця вважає своїм батьком вже померли. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації нею свого права на спадщину. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до висновок, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved