Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

29 вересня 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. 02 жовтня 2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Позиція позивача\~ Позивач посилається на те, що він працював тривалий час на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах. 03 листопада 1994 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було встановлено факт нещасного випадку, що трапився з ним на виробництві. Довідкою МСЕК від 30 листопада 1994 року йому було встановлено первинно 10 відсотків втрати професійної працездатності. 05 липня 1984 року з ним стався ще один нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. 07 липня 1984 року був затверджений акт Н-1 № 65. Висновком МСЕК від 13 червня 2002 року позивачу встановлено сукупно 50 відсотків втрати працездатності, з них первинно 40 відсотків по травмі від 05 липня 1984 року, та 10 відсотків повторно за нещасним випадком від 03 листопада 1994 року. Позивач просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я: -з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - 20\~000 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, -з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 120\~000 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Заяви та клопотання відповідача Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшло клопотання про визнання обов`язковою участі позивача у судовому засіданні. Крім того представник відповідача просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження та витребувати у позивача розрахунок розміру моральної шкоди, заявленої до стягнення, індивідуальну програму реабілітації інваліда, документи, що свідчать про виконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації. Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Згідно пункту 2 частини 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є зокрема з`ясування заперечень проти позовних вимог, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ Позивачем\~додані до\~позовної заяви\~письмові докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~він посилається\~у позовній\~заяві,\~а саме\~ \~його роботу\~на підприємстві\~відповідача у\~шкідливих умовах,\~ \~встановлення йому\~висновком МСЕК\~втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право\~працівника на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Таким чином факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Додаткові докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмету позову. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання та витребування додаткових доказів. \~ \~ \~ Заперечення відповідачів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за змістом поданого відзиву просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки моральна шкода була відшкодована позивачу у 1995 році. За інформацією особового рахунку у березні 1995 року позивачу нараховано одноразове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1\~500\~000 карбованців. Крім того згідно з ухвалою Першотравенського міського суду за травень 1995 року по справі № 2-268-95 у добровільному порядку підприємством сплачено відшкодування моральної шкоди 7\~500\~000 карбованців, що відображено в особовому рахунку за вересень 1996 року. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що право на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Фонду соціального страхування України існувало у період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року. Станом на день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше (30 листопада 1994 року) обов`язок по відшкодуванню працівнику моральної шкоди покладався на роботодавця, тому позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Крім того позивач не обґрунтував та не довів того, що настання нещасного випадку заподіяно умовами виробництва та як наслідок не довів факту заподіяння йому моральної шкоди. \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи видно, що [PERSON] працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах. (а.с.18-25) 03 листопада 1994 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області встановлено факт нещасного випадку, що трапився з [PERSON] на виробництві. (а.с.30) Довідкою МСЕК від 30 листопада 1994 року [PERSON] встановлено первинно безстроково 10 відсотків втрати професійної працездатності за виробничою травмою з 03 листопада 1994 року. (а.с.32) 05 липня 1984 року з [PERSON] стався ще один нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. 07 липня 1984 року був затверджений акт Н-1 № 65. (а.с.28-29) Висновком МСЕК від 13 червня 2002 року [PERSON] встановлено сукупно 50 відсотків втрати працездатності, з них первинно 40 відсотків по травмі від 05 липня 1984 року, та 10 відсотків повторно за нещасним випадком від 03 листопада 1994 року. (а.с.31) Тобто позивачу було первинно встановлено втрату працездатності окремо за двома травмами, пов`язаними з виробництвом: -30 листопада 1994 року 10 відсотків, -13 червня 2002 року 40 відсотків. \~ \~ Норми права, які застосував суд Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право\~працівника на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду соціального страхування чи за рахунок роботодавця). Тобто від дати встановлення стійкої втрати працездатності вперше залежить, яка особа має відшкодувати заподіяну працівнику моральну шкоду. \~ \~ \~ Згідно\~з положеннями\~статті 5\~Цивільного кодексу\~України,\~акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Отже, при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін та коли завдана моральна шкода. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Вказана правова позиція знайшла своє відображення у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, справа № 210/3177/17. Відповідальність роботодавця за заподіяння моральної шкоди умовами виробництва була вперше передбачена Законом України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992 року, згодом Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, та в подальшому 24 грудня 1999 року була закріплена у статті 237-1 КЗпП України. Як встановлено з матеріалів справи, позивачу первинно встановлено 10 відсотків втрати професійної працездатності висновком МСЕК від 30 листопада 1994 року. По іншій травмі, пов`язаній з виробництвом, позивачу первинно встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності 13 червня 2002 року. \~ \~ \~Згідно сталої\~практики Верховного\~Суду,\~ потерпілі\~мають право\~на відшкодування\~моральної шкоди\~за рахунок\~Фонду соціального страхування від нещасних випадків, якщо стійка втрата працездатності у зв`язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням уперше встановлена МСЭК в період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року. З урахуванням того, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення таких правовідносин, стосовно 10 відсотків втрати позивачем професійної працездатності застосуванню підлягають норми Закону України «Про охорону праці» у редакції, що була чинною на час первинного встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше (30 листопада 1994 року) Згідно статті 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено судом, з позивачем стався нещасний випадок, який призвів до часткової втрати працездатності, під час роботи на виробничому структурному підрозділі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Згідно статті 17 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) власник зобов`язаний створити в кожному структурному підрозділі і на робочому місці умови праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці. Таким чином станом на день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше (10 відсотків, довідка від 30 листопада 1994 року) обов`язок по відшкодуванню працівнику моральної шкоди покладався на роботодавця. Згідно доданих до відзиву матеріалів, у зв`язку з встановленням МСЕК 30 листопада 1994 року [PERSON] втрати професійної працездатності у розмірі 10 відсотків позивачу було нараховано роботодавцем відшкодування моральної шкоди у сумі 1\~500\~000 карбованців, що підтверджується відомостями особового рахунку № 3766 за березень 1995 року. Також відповідачем надано копію ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, постановленої у травні 1995 року, справа № 2-268-95, за змістом якої [PERSON] звертався з позовом до шахти «Першотравнева» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, провадження у справі закрито у зв`язку з добровільним вирішенням спору. Підприємством добровільно сплачено позивачу відшкодування моральної шкоди у розмірі 7\~500\~000 карбованців, що відображено у особовому рахунку № [NUMBER] за вересень 1995 року. Тому позовні вимоги, заявлені до відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не підлягають задоволенню. Натомість на день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше за іншою виробничою травмою (40 відсотків, довідка від 13 червня 2002 року) передбачалося відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків. \~ \~ \~Згідно пункту\~«е» частини\~1\~статті 21\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~ страхування\~від нещасного\~випадку на\~виробництві \~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~ \~ \~втрату працездатності»\~ (в\~редакції,\~діючій станом\~на 13\~червня 2002\~року),\~ у\~разі \~ настання\~ \~страхового \~ випадку\~ \~Фонд \~ соціального\~страхування \~від \~нещасних \~випадків \~зобов`язаний\~у встановленому\~законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі виплатити грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Як визначалося частиною 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, діючій станом на 13 червня 2002 року), сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (постанова Верховного Суду від 17 грудня 2019 року по справі № 210/5259/16-ц). 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду шляхом реорганізації та приєднання до Пенсійного фонду України. Починаючи з 03 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та виступає органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій. Тому з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом (40 відсотків втрати професійної працездатності встановлено первинно за довідкою серії ДНА-01 № 271376 від 13 червня 2002 року, а.с.31). З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з трудовим каліцтвом, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 80\~000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у\~вигляді \~відшкодування матеріальної\~або немайнової\~(моральної)\~шкоди,\~крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Визначена судом сума моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2024 року (7100 х 4 = 28 400 грн), тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь держави у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру станом на день звернення позивача до суду (1073 грн 60 коп).

Outcome: partial