Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Трофименка А.О., звернулася до суду з вказаним позовом. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 12 травня 1991 року Нововасилівською сільською радою, позивачка отримала у власність будинок [ADDRESS] . За звернення до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вище вказаний будинок, позивачці надано рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій у зв"язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме не засвідчений підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ, а саме Нововасилівською сільською радою. На теперішній час Нововасилівський старостинський округ Снігурівської міської ради не має повноважень для посвідчення документів про право власності. Враховуючи наведене, просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача - адвокат Трофименко А.О. у поданій заяві просив про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позов підтримують, а також просить не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача згідно з поданою заявою також просив справу розглядати у відсутність представника Снігурівської міської ради, позовні вимоги позивача визнають. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 12 травня 1991 року Нововасилівською сільською радою на підставі рішення виконкому Нововасилівської сільської Ради народних депутатів № 24 від 15 травня 1990 року, позивачці в цілому належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності за позивачкою на вказаний будинок зареєстровано в Снігурівському БТІ 12 травня 1991 року, про здійснено запис в реєстровій книзі № 11 за реєстровим № 117 (а.с. 13). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Снігурівської міської ради Ю. Зими № 68681756 від 01 серпня 2023 року позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності на вище вказаний житловий будинок, у зв"язку із встановленням невідповідності правовстановлючого документу вимогам чинного законодавства, а саме свідоцтво про право особистої власності не засвідчено підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ (а.с. 15). Відповідно до довідки Нововасилівського старостинського округу Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області № 479 від 21 липня 2023 року, у зв"язку з реорганізацією Нововасилівської сільської ради в Нововасилівський старостинський округ, останні не мають повноважень затверджувати документи на право власності (а.с.9). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав та їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі -Інструкція), до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. З досліджених судом матеріалів вбачається, що рішенням виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області № 24 від 15 травня 1990 року "Про видачу свідоцтв про право приватної власності на житлові будинки громадян, проживаючих на території сільської ради", ухвалено просити Снігурівське ММ БТІ оформити право власності на житлові будинки, що знаходяться в особистій власності, громадянам Нововасилівської сільської ради. А також доручено виконкому Нововасилівської сільської Раді народних депутатів видати свідоцтва про право особистої власності на житлові будинки громадян, привласнити реєстраційні номери згідно з вказаним рішенням (а.с. 41). Відповідно до архівного витягу, в списках мешканців Нововасилівської сільської ради народних депутатів станом на 01 квітня 1990 року, зокрема в [ADDRESS] значиться [PERSON] (а.с. 42). Належність позивачці спірного житлового будинку підтверджується довідкою начальника Снігурівської філії КП "ММБТІ" від 19 грудня 2023 року № 106, відповідно до якої згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] , станом на 28 грудня 2012 року, право власності на зазначену нерухомість зареєстровано за [PERSON] в цілому, на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 1991 року та зареєстровано в КП "ММ БТІ" 12 травня 1991 року за № 117 (а.с. 43). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого Снігурівським БТІ станом на квітень 1991 року, власником також вказана [PERSON] . Загальна площа житлового будинку складає 52,06 кв.м., житлова площа - 35,27 кв.м. (а.с. 11-13). За висновком про оцінку майна, станом на 05 вересня 2023 року, вартість спірного житлового будинку складає 112000,00 грн (а.с.16). Окрім цього, позивачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 035589, виданого 02 липня 1996 року Афанасіївською сільською Радою народних депутатів, також належить земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована на території Афанасіївської сільської ради, для обслуговування житлового будинку (а.с.14). Відповідно до рішення Снігурівської міської ради від 16 липня 2019 року № 4, Снігурівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Судом перевірено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта, станом на 10 січня 2024 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спірного житлового будинку відсутні. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що посадовою особою, яка видала правовстановлюючий документ, належним чином не було оформлено свідоцтво про право власності на житловий будинок, а саме не засвідчено підписом та не скріплено печаткою. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на означене майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На вимогу сторони позивача, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved