Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

20.11.2023 року позивач Департамент соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент) звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування зазначивши, що 02.11.2020 року відповідачка звернулась до Департаменту із заявою про відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня». До заяви нею було додано договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років від 02.10.2020 року (далі послуга). На підставі поданої заяви та квитанції про оплату послуг було прийнято рішення про відшкодування [PERSON] вартості послуг починаючи з 01.10.2020 року. В подальшому виплата компенсації послуги здійснювалась щомісяця на підставі поданих документів за період з жовтня 2020 року по січень 2021 року. Разом з тим, у липні 2021 року було виявлено, що відповідачка в порушення вимог Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року здійснювала догляд одночасно більше як за трьома дітьми. В зв`язку з цим, Департаментом 20.07.2021 року прийнято рішення про припинення відшкодування вартості послуги, а 26.07.2021 року прийнято рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів за період з 01.10.2020 року по 22.01.2021 року в розмірі 6614,42 грн. Як наслідок, Департаментом було направлено на адресу відповідачки вимогу про повернення надміру виплачених коштів, однак така останньою на даний час не виконана. Просить суд стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 6614,42 грн., а також судові витрати по справі в сумі 2684 грн. 28.12.2023 року представником позивача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначила, що в діях її довірительки не було жодних порушень вимог Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року, оскільки даним нормативно-правовим актом не покладено обов`язку на отримувача послуги щодо відстеження кількості дітей, яку доглядає одночасно муніципальна няня та надання відповідної інформації. У задоволенні позову просила відмовити (а.с. 29-31). Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, про залишення позову без розгляду, відповідь на відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило. Представник відповідачки в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. За змістом статей\~43,\~44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Відповідно до частини другої\~статті 233 ЦПК України\~суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки він належним чином та завчасно повідомлений про день, час, місце розгляду справи, матеріали справи містять достатні докази, що свідчать про правовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 02.11.2020 року звернулась до Департаменту із заявою про відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня». До заяви нею було додано договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років від 02.10.2020 року (а.с. 6-9). На підставі поданої заяви та квитанції про оплату послуг «муніципальної няні» було прийнято рішення про відшкодування відповідачці вартості послуг з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», починаючи з 01.10.2020 року. В подальшому у відповідності до п. 12 Порядку виплата компенсації послуги «муніципальна няня» здійснювалась [PERSON] щомісяця на підставі поданих нею документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня» за період з жовтня 2020 року по січень 2021 року (а.с. 10-12). У своєму позові Департамент зазначає, що у липні 2021 року було виявлено факт порушення відповідачкою вимог Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року. 20.07.2021 року Департаментом прийнято рішення про припинення відшкодування [PERSON] вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (а.с. 13). 26.07.2021 року Департаментом прийнято рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів за період з 01.10.2020 року по 22.01.2021 року в розмірі 6614,42 грн. (а.с. 14). У зв`язку з цим, позивачем було направлено на адресу відповідачки повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, однак така останньою на даний час не виконана (а.с. 14-зворот). Вищевказані обставини стали підставою для звернення Департаментом до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд приходить до наступного. Механізм відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років визначено Порядком відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року (далі Порядок № 68). У Порядку № 68 терміни вживаються у такому значенні: послуга з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» послуга, що надається для підтримки батьків, опікунів дитини для забезпечення догляду за дитиною до трьох років; отримувач послуги «муніципальна няня» - батьки, опікуни дитини; муніципальна няня будь-яка ФОП (КВЕД 97.00 та / або КВЕД 88.91) / юридична особа (КВЕД 78.20 та/або КВЕД 85.10), яка надає послугу з догляду за дітьми та з якою укладено договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років, крім державних і комунальних закладів дошкільної освіти, батьків та опікунів дитини. Згідно з п. 3 Порядку № 68 відшкодування вартості послуги «муніципальна няня» є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років (далі компенсація послуги «муніципальна няня») за здійснення догляду за дитиною протягом місяця. Призначення та виплата грошової компенсації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення). Відповідно до п. 4 Порядку № 68, компенсація послуги «муніципальна няня» виплачується отримувачу послуги муніципальна няня в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, установленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня, але не більше від вартості послуги муніципальна няня, сплаченої отримувачем послуги «муніципальна няня». Муніципальна няня, яка є ФОП (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, за винятком догляду за дітьми з багатодітної сім`ї. Муніципальна няня, яка є юридичною особою (КВЕД 78.20 та/або КВЕД 85.10), може забезпечувати здійснення догляду одночасно не більше ніж за десятьма дітьми з різних сімей за адресою, визначеною муніципальною нянею. Як визначено п. 5 Порядку № 68, право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею. Пунктом 7 Порядку № 68 обумовлено, що для отримання компенсації послуги муніципальна няня отримувач послуги муніципальна няня подає заяву та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пунктах 8 і 9 цього Порядку. До 1 січня 2021 року заява разом з документами, необхідними для отримання компенсації послуги муніципальна няня, приймається від отримувачів послуги муніципальна няня місцевими структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Пункт 8 Порядку № 68 встановлює перелік документів, які подаються отримувачем послуги муніципальна няня у паперовій формі, а пункт 9 - перелік документів в електронній формі. Згідно з пунктом 6 Порядку, договір укладається у письмовій формі між отримувачем послуги муніципальна няня та муніципальною нянею. У договорі має бути зазначено, зокрема, назву послуги, її обсяг з визначенням конкретних заходів, інформацію про дітей, за якими здійснюється догляд, та інформацію про особу, яка здійснює догляд за такими дітьми, умови та строк надання послуги, її вартість, періодичність оплати, відповідальність сторін, місце проживання отримувача послуги муніципальна няня, місце проживання муніципальної няні (для фізичних осіб - підприємців)/місцезнаходження муніципальної няні (для юридичних осіб). Відповідно до п. 12 Порядку № 68 компенсація послуги муніципальна няня призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги муніципальна няня та муніципальною нянею. Виплата компенсації послуги муніципальна няня здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги муніципальна няня документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги муніципальна няня. Пунктом 11 Порядку № 68 місцеві структурні підрозділи з питань соціального захисту населення: розглядають подані документи; перевіряють факт реєстрації фізичної особи - підприємця/юридичної особи, яка надає послугу з догляду за дітьми, з якою укладено договір на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; протягом десяти робочих днів з дати надходження документів приймають рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги муніципальна няня; протягом трьох робочих днів після прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги муніципальна няня письмово або в електронній формі інформують заявника послуги муніципальна няня про прийняте рішення. Заявнику послуги муніципальна няня може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги муніципальна няня у разі подання неповного пакета документів, передбаченого пунктами 8 і 9 цього Порядку, відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або викладення недостовірної інформації в договорі. У разі подання неповного пакета документів, передбачених пунктами 8 і 9 цього Порядку, заявник послуги муніципальна няня має право протягом п`яти робочих днів з дня подання заяви про призначення компенсації послуги муніципальна няня, але не пізніше дня прийняття рішення місцевим структурним підрозділом з питань соціального захисту населення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» подати/надіслати документи, яких не вистачає. Місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення в письмовій або електронній формі інформує заявника послуги муніципальна няня про подання неповного пакета документів. Пунктом 17 Порядку № 68 визначено, що виплата раніше призначеної компенсації послуги муніципальна няня припиняється, якщо отримувачем послуги муніципальна няня було приховано або навмисно подано недостовірні відомості про здійснення догляду за дитиною до трьох років, які вплинули на призначення компенсації послуги «муніципальна няня», з підстав, визначених абзацами сьомим - дев`ятим пункту 11 цього Порядку, внаслідок чого було надміру виплачено кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення. У разі одержання надміру виплачених коштів під час виплати компенсації послуги муніципальна няня отримувач послуги муніципальна няня повинен відшкодувати місцевому структурному підрозділу з питань соціального захисту населення ці кошти за весь період з моменту, коли він не мав права на їх одержання (абз. 2 п. 17 Порядку № 68). Отже, з аналізу вказаного Порядку вбачається, що на отримувача послуги «муніципальна няня» покладено обов`язок подання документів у відповідності до п. п. 8, 9 і відповідно визначено наслідки для отримувача послуги «муніципальна няня» за надання недостовірної інформації зазначеної у вказаних документах, що визначені п.17, тобто приховання або навмисне подання недостовірних відомостей про здійснення догляду за дитиною до трьох років, які вплинули на призначення компенсації послуги «муніципальна няня» стосується виключно інформації, яка міститься в документах перелік яких визначений пунктами 8, 9. У своєму позові Департамент зазначає, що правовою підставою його подання стало виявлення порушення п. 4 Порядку № 68, відповідно до якого муніципальна няня, яка є ФОП, може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми. Абзацом 4 п. 4 Порядку передбачено, що муніципальна няня, яка є ФОП (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може забезпечувати здійснення догляду одночасно не більше ніж за трьома дітьми з різних сімей за адресою, визначеною муніципальною нянею. Буквальне тлумачення даної норми дає підстави для висновку, що за однією адресою, визначеною муніципальною нянею, одночасно може здійснюватися догляд не більше ніж за трьома дітьми з різних сімей. Тобто, п. 4 Порядку не містить обмеження щодо кількості отримувачів послуги «муніципальна няня», з якими фізична особа підприємець, яка надає цю послугу, може мати договірні відносини в один період та/або кількості договорів між муніципальною нянею та отримувачами цієї послуги, діючих одночасно. Отже, обмеження, визначені п. 4 Порядку, встановлюють кількість дітей (не більше 3), за якими муніципальною нянею здійснюється догляд одночасно за однією визначеною адресою. Практична доцільність такої редакції п. 4 Порядку зводиться до необхідності розмежування функціоналу муніципальних нянь та закладів дошкільної освіти/дитячих закладів. З огляду на те, що Порядком № 68 не покладено обов`язку на отримувача послуги «муніципальна няня» відстеження кількості дітей, яку доглядає одночасно муніципальна няня та надання відповідної інформації, в діях відповідачки [PERSON] відсутнє порушення вимог вказаного нормативно правового акту. Також суд наголошує на такому. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. У правових висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, у постанові від 06.06.2020 року у справі № 711/3248/18, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц, зазначено, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. В ході здійснення даного судового провадження, позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно нарахованих бюджетних коштів, не доведено факту подання відповідачкою недостовірних відомостей або їх приховування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, а отже не доведена недобросовісність останньої. За наведених обставин, суд вважає у задоволенні позову Департаменту до [PERSON] про відшкодування вартості послуг з догляду за дитиною відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. У зв`язку з відмовою у позові, правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат по справі відсутні, оскільки компенсація таких, у даному випадку, покладається на Департамент. У своєму відзиві на позовну заяву, сторона відповідача зазначає, що понесені витрати у зв`язку з розглядом справи становлять 7000 грн. та такі за наслідками розгляду даного спору просить стягнути на свою користь із відповідача (а.с. 31). Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що між АО «Дженерал Лігал Груп», адвокатом якого є представник позивачки [PERSON] та позивачкою [PERSON] 29.11.2023 року було укладено Договір про надання правової допомоги № 29-11/01, за умовами якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання з приводу представництва клієнта при розгляді даного спору (а.с. 32-35, 38). Як вбачається із Акту виконаних робіт (наданих послуг), АО «Дженерал Лігал Груп» надано [PERSON] правничі послуги на загальну суму 7000 грн., які складаються з наступного: юридична консультація, яка стосується подання відзиву на позовну заяву затрачений час 1 год., вартість 1000 грн.; підготовка та подання відзиву на позовну заяву затрачений час 3 год., вартість 3000 грн.; супровід клієнта в суді першої інстанції вартість в незалежності від затраченого часу 3000 грн. (а.с. 36). Факт сплати [PERSON] на користь АО «Дженерал Лігал Груп» 7000 грн. на виконання Договору про надання правової допомоги № 29-11/01 від 29.11.2023 року підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 21-12/01 від 21.12.2023 року (а.с. 37). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на предмет спору, його ціну, а також кількості судових засідань (одне судове засідання), які відбулися за участі представника відповідача, розумний та справедливий розмір судових витрат, які понесені відповідачкою та підлягають компенсації за рахунок позивача, становить 3500 грн.

Outcome: approved