Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

14 вересня 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2023 відповідача [PERSON] у справі №398/2473/23 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Так, 02.03.2023 о 11:00 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , у м. Олександрії Кіровоградської області по вул. Садові, біля буд. 58, виїжджаючи з двору при зміні напрямку руху не надала перевагу в русі мопеду Alpha, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] порушила вимоги пп. 10.1, 10.2 (в) Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначає, що у момент ДТП [PERSON] зазнав сильного болю, оскільки керований ним мопед був збитий відповідачкою, внаслідок чого він впав на правий бік та його кілька метрів протягнуло по асфальту. Від отриманих тілесних ушкоджень позивач протягом тривалого часу не міг прийти до тями, протягом двох місяців проходив амбулаторне лікування, приймав знеболюючі та седативні препарати. Крім того, у момент ДТП він зазнав сильного стресу та душевною хвилювання, протягом тривалого часу не міг прийти до тями і сконцентруватись на найважливіших речах. Опанувавши себе та оглянувши належний йому мопед, позивач дізнався про приведення його в негідність, від чого отримав додаткове нервове потрясіння. До цього часу він залишається без власного транспортного засобу, чим порушується його звичайний життєвий уклад. Зазначені обставини призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагали від [PERSON] докладання додаткових зусиль для організації свою життя, життя своїх рідних і близьких. Відповідач після ДТП не вчинила жодних дій, спрямованих на відновлення самопочуття позивача або на його моральну підтримку, тому завдану моральну шкоду позивач оцінює у 30000 грн., яку просить стягнути з відповідачки разом із витратами по сплаті судового збору та правовою допомогою. Ухвалою судді від 16.10.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з зазначених у ньому підстав, позов просили задовольнити. Також позивач пояснив, що після ДТП він тривалий час лікувався амбулаторно, проте медичні документи на підтвердження цього не збереглися. Дорожньо-транспортною пригодою його мопед було пошкоджено, який досі не відремонтовано, проте оцінку вартості відновлюваного ремонту він не проводив у зв`язку з відсутністю коштів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Заслухавши учасників провадження, дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить транспортний засіб, мопед Alpha, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до копії постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.05.2023 року, справа №398/2473/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Згідно описової частини постанови 02 березня 2023 року о 11 год. 00 хв. в м. Олександрії Кіровоградської області, по вул. Садовій, біля будинку 58, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з двору при зміні напрямку руху не надала перевагу в русі мопеду «Alpha», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.8-9). Суд застосовує такі норми права. Відповідно роз`яснень постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95р під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення». Згідно із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 235/546/18 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач має надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач посилається на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок дорожньої-транспортної пригоди\~у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень та у зв`язку із пошкодженням його мопеду. Проте, на підтвердження цього ним не надано будь яких належних доказів, зокрема, медичних документів про отримання ним внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, звіту щодо обсягу та вартості відновлюваних робіт транспортного засобу позивача, тощо. Тобто, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтував з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та чим це підтверджується, не підтвердив наявності причинного зв`язку між моральною шкодою і діями відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, а також представлених суду доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed