Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] через свого представника адвоката Суху А.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви посилається на те, що 15.10.2005 року позивачка уклала із відповідачем [PERSON] [INFO] шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Бурдюзької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 03. Від шлюбу у сторін народилися дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується витягом з актового запису про народження, де в графі «батько» вказаний [PERSON] , а в графі «мати» вказана [PERSON] . 18.10.2023 року Бурдюзьким старостинським округом №4 Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області видано довідку №287 про те, що [PERSON] 1989 року народження зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить: чоловік [PERSON] 1991 р.н., зареєстрований за іншою адресою; дочка - [PERSON] 2017 р.н. Дитина фактично проживає та зареєстрована з позивачкою, яка повністю утримує дочку [PERSON] 2017 р.н. Спір щодо визначення місця проживання дочки на даний час відсутній. Представник позивача зазначає, що відповідач почав зловживати алкоголем, тому поступово сімейне життя між сторонами погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до того, що позивач та відповідач втратили повагу одне до одного. Внаслідок чого, стало зрозуміло, що сторони не зійшлися характерами. Із червня 2021 року сторони спільного господарства не ведуть, спільний бюджет відсутній. На даний момент, за глибоким переконанням позивачки, немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя. Заходи досудового врегулювання спору позивачкою неодноразово вживалися та проводилися, позивачка намагалася зберегти сім`ю, але їх подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, та є такими, що суперечать інтересам позивачки, тому шлюб позивачки з відповідачем необхідно розірвати. На примирення позивачка не згідна. Майнові спори у позивачки із відповідачем на даний час відсутні. З огляду на наведене, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачемта відповідачем; судові витрати стягнути з відповідача на користь позивачки. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники не з`явилися. Будь-яких заяв чи клопотань від позивачки не надходило. 23.01.2024 року від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про здійснення розгляду справи без її участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі та прохання такі задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Причини неявки не повідомив. Відзиву до суду не подав. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 27.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 23.01.2024 року сторони по справі для участі у судове засідання не прибули. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки особисто [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторона позивача скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала клопотання про розгляд справи без її участі. В силу вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 23.01.2024 року судом постановлено протокольну ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15.10.2015 року виконавчим комітет Бурдюзької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом № 03, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.02.2016 року (а.с.8). У шлюбі у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з актового запису про народження комуни Совіко провінції Монца і Біранца Італійської Республіки, витягом з реєстру актів про народження мерії м. Совіко провінції м. Монца і Бріанца Італійської Республіки (а.с.9-12). Згідно з довідкою генерального консульства України в Мілані № 420 від 22.06.2017 року [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Карате Бріанца (Італійська Республіка) зареєстрована громадянкою України (а.с.13). Відповідно до довідки Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 18.10.2023 року № 287 до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] 1991 р.н., який зареєстрований за іншою адресою та дочка - [PERSON] 2017 р.н. (а.с.14). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень, подружнє життя у сторін не склалося, відповідач почав зловживати алкоголем, тому поступово сімейне життя між сторонами погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до того, що позивач та відповідач втратили повагу одне до одного та стало зрозуміло, що сторони не зійшлися характерами. Із червня 2021 року сторони спільного господарства не ведуть, спільний бюджет відсутній. На даний момент позивач переконана, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя. Позивачем неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору: позивач намагалася зберегти сім`ю, але подальше спільне життя та збереження сім`ї сторін неможливе, та є такими, що суперечать інтересам позивача, тому представник вважає, що шлюб позивача з відповідачем необхідно розірвати. На примирення позивачка не згідна. На день звернення до суду з даним позовом спору про визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Також у подружжя відсутні майнові спори. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави стверджувати про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з червня 2021 року, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечать інтересам сторін, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. Так, позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1 073,60 гривень, що підтверджується квитанцією № 32 від 18.12.2023 року. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved