Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

05 червня 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь: - аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн щомісячно, на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] , і до досягнення дитиною повноліття; - додаткові витрати на дитину на санаторно-курортне лікування в розмірі 15000 грн двічі на рік і до досягнення дитиною повноліття; - додаткові витрати на дитину, понесені у зв`язку з придбанням окулярів, консультацією офтальмолога та лікуванням, призначеного лікарем-гастроентерологом в розмірі (2603 грн), герметизації фісур в розмірі (1750 грн), витрат на санаторне лікування дитини в розмірі (14760 грн), витрат, пов`язаних з проїздом до ДП «Санаторій «Кришталевий палац» в розмірі (3169,34 грн), витрат, пов`язаних з алергопробами - Алегропанель «Інгаляційна-2» 25 алергенів в розмірі (844 грн). В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14.12.2022 шлюб між нею та відповідачем, зареєстрованого 18.06.2011 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №862, розірвано. Під час шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона проживає разом з дитиною окремо від відповідача, батьківські обов`язки останній систематично не виконує, останні місяці не бере участі в матеріальному забезпеченні їх спільної доньки, водночас, посилається на те, що відповідач у січні 2023 здійснив переказ доньці коштів у розмірі 10000-12000 грн щомісяця, що свідчить, на її думку, про те, що відповідач має повноцінну змогу брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні доньки, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти та додаткові витрати на дитину у вищезазначеному розмірі. Відповідач [PERSON] , скориставшись своїм правом на подання відзиву, позовні вимоги визнав частково і просив суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від суми всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечуючи проти решти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивачкою не обґрунтовано підстави і не надано доказів, що покладені в основу її вимоги про стягнення аліментів саме у заявленому розмірі, зокрема, вона не довела, що він отримує такий розмір доходу, що він може бути посильним для нього, обмежившись лише загальним формулюванням про платоспроможність відповідача. Зазначає, що з 2003 року і по день розгляду даної справи має стабільний відповідний дохід. Зокрема, його зараховано на денну форму навчання за державним замовленням до Національної академії внутрішніх справ на посаду ад`юнкт, за якою він отримує невеликий заробіток. Інших видів заробітку як офіційних, так і неофіційних він не отримує, тому розмір аліментів, що підлягатиме стягненню на утримання дитини, має бути визначений з урахуванням даних про його дохід. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі 1/4 від суми всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Крім того, визнав позов в частині стягнення доаткових витрат на дитину, пов`язаних з: придбанням окулярів, консультацією офтальмолога та лікуванням, призначеного лікарем-гастроентерологом в розмірі (2603 грн), герметизації фісур в розмірі (1750 грн), витрат на санаторне лікування дитини в розмірі (14760 грн), витрат, пов`язаних з проїздом до ДП «Санаторій «Кришталевий палац» в розмірі (3169,34 грн), витрат, пов`язаних з алергопробами - Алегропанель «Інгаляційна-2» 25 алергенів в розмірі (844 грн). В іншій частині - позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні через необґрунтованість. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14.12.2022 у цивільній справі №753/13729/22 встановлено, що з 18.06.2011 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №862. Зазначеним рішенням шлюб між сторонами розірвано з 16.01.2023 (дата набрання рішенням суду законної сили) (а.с. 26-28). Вищенаведені обставини є обставинами, які не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки їх встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, в цивільній справі, яка була розглянута між тими самими сторонами. За час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16.02.2023 серії [NUMBER] , виданого Дарницьким районним управлінням юстиції у м. Києві Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, відповідно до якого її батьком зазначено відповідача - [PERSON] (а.с. 25). Зі змісту позовної заяви та відзиву на позову заяву вбачається, що сторони сімейних відносин з відповідачем не підтримують, разом вони не проживають, донька сторін проживає разом з позивачкою, що визнається сторонами (а.с. 1-2, 82) і не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхньої спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн., підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачка чітко визначила спосіб стягнення на її користь аліментів - у твердій грошовій сумі, а не у співвідношенні до отримуваного відповідачем доходу, - у зв`язку з чим, суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності присудження аліментів у розмірі 1/4 від частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки спосіб стягнення аліментів може бути визначений виключно отримувачем аліментів, а не їх платником. Разом з тим, визначаючи розмір алміентів, що підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що позивачем не доведено, що відповідач може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі - 12000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України законодавцем сформульовано наступні правила визначення розміру аліментів: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. - мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З довідки про доходи від 19.09.2023 №96 вбачається, що за період з січня по грудень 2023 року відповідач отримав дохід у вигляді заробітної плати в сукупному розмірі 70238 грн, а саме: 1) січень 2023 - 12082 грн; 2) лютий 2023 - 13097 грн; 3) березень 2023 - 9037 грн; 4) квітень 2023 - 8022 грн; 5) травень 2023 - 7000 грн; 6) червень 2023 - 7000 грн; 7) липень 2023 - 7000 грн; 8) серпень 2023 - 7000 грн (а.с. 96). Аналогічні дані про доходи відповідача містять Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 97). Даних про періодичне отримування відповідачем більшого доходу, ніж той, який суд встановив на підставі вищенаведених даних, матеріали справи не містять, відповідних доказів позивачем суду не надано. Суд констатує, що присудження до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у заявленому нею розмірі є очевидно непропорційним до розміру його доходу, таке рішення неодмінно призведе до виникнення у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, що зі спливом певного проміжку часу безсумнівно матиме негативний вплив на його права та свободи (арешт майна, в т.ч. рахунків, заборона виїзду за межі країни тощо), а також погіршить рівень його життєдіяльності, що прямо суперечить завданню цивільного судочинства. Водночас, суд вважає, що з урахуванням потреб дитини, особливостей її фізіологічного стану, стану здоров`я, необхідності розвиватися у стабільному та нормальному середовищі, аліменти у розмірі 3500 грн щомісячно спроможні задовольнити її інтереси, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов у відповідній частині слід задовольнити частково, присудивши до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 3500 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів не перевищує 50% від доходу відповідача та забезпечить утримання дитини у визначеному законом мінімальному розмірі - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на день звернення позивачки до суду з позовом цей мінімум для дитни від шести до вісімнадцяти років становив 2833 грн., а на день ухвалення рішення - 3196 грн.). Позовна вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину, пов`язаних із санаторно-курортним лікуванням, в розмірі 15000 грн двічі на рік до досягнення дитиною повноліття не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон, зокрема відносить випадки, коли дитина, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із лікуванням. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що вимагають додаткових витрат на дитину и вигляді санаторно-курортного лікування, можуть бути висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на санаторно-курортне лікування тощо. Доказами про вартість санаторно-курортного лікування можуть бути будь-які дані, які підтверджують вартість лікування в конкретних санаторіях за основним напрямком санаторно-курортного лікування, рекомендованим дитині за станом здоров`я. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження необхідності щорічного проходження дитиною сторін санаторно-курортного лікування та про його розмір. Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину, розмір яких становить 50% від фактично понесених витрат на дитину підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в загальному розмірі 23126,34 грн, що складаються з витрат на придбання окулярів, за консультацію офтальмолога та лікування, призначеного лікарем-гастроентерологом, герметизації фісур, витрат на санаторне лікування дитини розмірі, витрат, пов`язаних з проїздом до ДП «Санаторій «Кришталевий палац», витрат, пов`язаних з алергопробами - Алегропанель «Інгаляційна-2» 25 алергенів. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивачки додаткових витрати на дитину (за виключенням додаткових витрат, пов`язаних із санаторним лікуванням дитини двічі на рік в розмірі 15000 грн і до досягнення повноліття) (а.с. 170). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що загальний розмір фактично понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, становить у загальному розмірі 46252,68 грн, 50% від яких складає 23126,34 грн, а саме: - витрат на придбання окулярів, за консультацію офтальмолога та лікування, призначеного лікарем-гастроентерологом в розмірі 2603 грн = 5206/2 (а.с. 59, 134-135, 140); - герметизації фісур в розмірі 1750 грн = 3500/2 (а.с. 145-146); - витрат на санаторне лікування дитини в розмірі 14760 грн = 29520/2 (а.с. 149-151); - витрат, пов`язаних з проїздом до ДП «Санаторій «Кришталевий палац» в розмірі 3169,34 грн = 6338,68/2 (а.с. 152); - витрат, пов`язаних з алергопробами - Алегропанель «Інгаляційна-2» 25 алергенів в розмірі 844 грн = 1688/2 (а.с. 141). Таким чином, вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зауважує наступне. Суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Станом на день пред`явлення даного позову, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1073,65 за кожну вимогу самостійного характеру. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачкою пред`явлено всього дві вимоги самостійного характеру - про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину (а.с. 5, 125, 126) - у розмірі 1073,65 грн за кожну з них, що в сукупності становить 2147,30 грн = 1073,65+1073,65. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення даного позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки нею заявлено вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,30 грн.

Outcome: partial