Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Поліщука А.Ю. звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно з рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, щомісячно, починаючи з 05.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між ним та відповідчакою також розірвано відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 року. З часу стягнення з нього аліментів на утримання дочки змінилися обставини, що мають істотне значення для встановлення способу стягнення аліментів, оскільки змінився матеріальний стан сторін, він має іншу сім`ю, уклавши 23.07.2022 року шлюб з [PERSON] , у якій [INFO] народилася дитина - дочка [PERSON] , в Україні триває війна. Окрім того, він на даний час проходить військову службу за загальною мобілізацією у військовій частині [NUMBER] , не отримує іншого доходу, крім грошової винагороди військовослужбовця, хворіє, потребує постійного лікування та санітарно-курортного лікування. Його теперішня дружина не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Черкаської РДА, де отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно. Його дочка [PERSON] перебуває на штучному вигодовуванні, що також вимагає додаткових коштів. Розмір аліментів, що з нього стягуються на користь відповідачки, є значним та таким, що ставить його в тяжке матеріальне становище. Так, у період з січня 2023 року по вересень 2023 року з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на суму 72231,72 грн. Натомість, відповідачка працює головним бухгалтером в ПрАТ "Боровицьке", де отримує високу заробітну плату, а також є особою з інвалідністю та отримує щомісячно пенсію. За таких обставин, просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів і спосіб їх стягнення та стягувати з нього на утримання дочки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача прохав задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Відповідачка позов не визнала, надавши відзив на позов та зазначивши, що позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає і єдиним джерелом допомоги з його боку є аліменти, які є мінімальною часткою від його доходу, яка передбачена законом. Посилання позивача на її високу заробітну плату та пенсію по інвалідності є безпідставними, оскільки її пенсія витрачається на лікування, до того ж їхня спільна дочка перебуває на диспансерному обліку з приводу вродженої вади серця, про що позивачу добре відомо, тому дитина потребує постійного лікування та санаторно-курортного лікування. Позивачем не підтверджено зміну його матеріальних умов в гіршу сторону, а наявність у нього на утриманні іншої сім`ї - дружини [PERSON] та новонародженої дочки не є підставою для зменшення допомоги старшій дитині. Наданий позивачем договір оренди квартири від 14.08.2020 року, не має відношення до даної справи, оскільки строк його дії сплив . А тому, враховуючи сукупність перерахованих обставин, на зменшення розміру аліментів вона не згідна, оскільки це призведе до порушення прав і інтересів їх малолітньої дочки. Вислухавши представника позивача, відповідачку, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом і вбачається з рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.07.2018\~року шлюб між сторонами по справі розірвано. Судячи з даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2017 року сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] ,\~ [INFO] . Судом встановлено та не спростовано учасниками процесу, що дочка сторін проживає разом з відповідачкою, що також підтверджується даними довідки про склад сімї № 609 від 18.10.2023 року та даними Витягу № 610 від 18.10.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25\~липня 2018 року у справі № 708/697/18, номер провадження 2/708/292/18, зі [PERSON] \~на користь\~відповідачки стягуються\~аліменти на\~утримання дочки\~ [PERSON] в\~розмірі 1/4\~частки його\~заробітку,\~але не\~менше мінімально\~встановленого розміру\~аліментів,\~щомісячно,\~починаючи з\~05 липня\~2018 року, до досягнення дитиною повноліття, на підставі чого видано відповідний виконавчий лист та відкрито виконавче провадження /постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57147362 від 06.09.2018 року/. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з положень даної статті Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів змінюється за рішенням суду за позовом саме одержувача аліментів, яким є відповідачка [PERSON] . У той же час, відповідачка, на чию користь було стягнуто аліменти з позивача, заперечувала проти зменшення та зміни розміру аліментів з відповідної частки від заробітку (доходу) останнього на аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується розміру аліментів, то частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд констатує, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення чи зменшення не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Однак у будь-якому випадку, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2\~ст. 182 СК України). Так, 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Таким чином, положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року складає 2833 гривень. А відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, прожитковий мінімум відображає вартісне вираження матеріальних цінностей, мінімально необхідних для існування дитини та його зростання є наслідком збільшення споживчих цін на товари та послуги, які придбаваються для утримання та розвитку дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно з положеннями ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. (ч. 2 ст. 184 СК України). Виходячи з цього, саме одержувач аліментів, в даному випадку - відповідачка, наділена за законом правом звертатися про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також зауважує, що позивач фактично ставить вимогу не про зміну розміру аліментів, а про їх зменшення, оскільки аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є меншими, ніж стягуються з нього за рішенням суду у розмірі 1/4 частки від його заробітку на час звернення до суду із заявою. Суд погоджується з доводами відповідачки про те, що вона як особа з інвалідністю 2 групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату потребує постійного лікування, оскільки це підтверджено останньою належними доказами, як то, довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 123511 від 23.05.2018 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 4630 01.03.2023 року, випискою з обстеження у ревматолога від 29.06.2023 року, консультативним висновком лікаря "Центру сімейної медицини" від 18.10.2023 року, даними компютерної томографії поперекового відділу хребта від 18.10.2023 року, довідками про тимчасову непрацездатність за період з 19.10.2023 року по 18.12.2023 року (а.с. 65-68, 74-78). Суд не бере до уваги надані відповідачкою копії чеків про оплату (а.с. 69-73), оскільки незрозуміле їх походження, хто і що саме купував за цими квитанціями. З довідки № 219 від 18.12.2023 року, виданої лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Боровиця Бабиченко О.Д., вбачається, що дочка сторін - [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку з приводу вродженої вади серця (а.с. 79). Зазначене свідчить про те, що дочка сторін потребує лікарського нагляду та додаткових витрат на лікування і обстеження. Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він потребує постійного лікування, в тому числі і санаторно-курортного, оскільки з наданої ним довідки № 326 ВЛК від 30.01.2023 року встановлено, що [PERSON] потребує відпустки терміном тридцять календарних днів, а виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 628 свідчить про перебування позивача у стаціонарі МЦ ТОВ "Ортопедікс-плюс" в період з 21.12.2022 року по 23.12.2022 року (20-24). Інших належних доказів на підтвердження істотного погіршення стану здоров'я позивачем не надано. Окрім того, суд не може взяти до уваги і наданий позивачем договір оренди квартири від 14.08.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , оскільки строк його дії сплив 14.02.2021 року (п. 3.1 договору), тобто задовго до укладення шлюбу зі [PERSON] - 23.07.2022 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10, 25-26). А народження у позивача [INFO] в іншому шлюбі дочки [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 9) не є вагомою причиною для зменшення матеріальної допомоги старшій дочці позивача. Посилання позивача як на підставу погіршення матеріального становища на те, що його дочка [PERSON] перебуває на штучному вигодовуванні (довідка від 05.10.2023 року, а.с. 19), а дружина [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Черкаської РДА (довідка № 2637/01-07 від 23.10.2023 року, а.с. 14) є недоведеними, оскільки [PERSON] отримує щомісячну грошову допомогу при народженні дитини. Тобто, в матеріалах позову відсутнє підтвердження того, що народження у позивача другої дитини та необхідність її утримання вплинуло на можливість сплачувати аліменти на дочку у раніше визначеному судом розмірі. Суд також констатує, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу і визначення розміру аліментів з метою недопущення опинення їх в нерівних умовах, що узгоджується з положеннями частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», де кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Більше того, з матеріалів справи, зокрема довідки про доходи позивача від 11.10.2023 року № 901/3/1084 (а.с. 13), встановлено, що з часу стягнення з нього аліментів навпаки його матеріальне становище покращилось, на що вказує і він сам у поданій заяві, мотивуючи тим, що з нього на даний час стягується більша сума аліментів через вищі доходи. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази шляхом повного і всебічного їх дослідження, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем та його представником належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача чи погіршення стану здоров'я, а зміна його сімейного стану та народження у другому шлюбі ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed