Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

21.12.2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіна М.А., (далі - позивач), звернулась до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи первісного позивача в порядку процесуального правонаступництва замінено на ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», яке в свою чергу в порядку процесуального правонаступництва замінено на ТОВ «ФК ФОРТ». В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 08.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник/Відповідач 1) було укладено кредитний договір № 89/25 (надалі - Договір), на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно з п.1.3. плата за користування кредитом 12,95 % відсотків річних. Відповідно п. 1.1., 1.2. кредит надається в сумі 23664,75 доларів США. Термін користування кредитом було встановлено по 08.01.2015 рік. Також, 08.01.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі - Поручитель/Відповідач 2) укладений договір поруки, згідно з яким [PERSON] солідарно відповідає перед Баком за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором. Відповідно до п.2.5.1. Договору Позичальник зобов`язується щомісячно до дати, Встановленої в Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших виплат, встановлених у Графіку. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов`язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач 1 від виконання зобов`язань ухиляється . [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» був вимушений звернутися до Макарівського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 28.11.2012 року було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості по кредиту в розмірі 200313,27 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. 06.02.2013 року апеляційний суд Київської області скасував рішення Макарівського районного суду Київської області від 28.11.2012 року та ухвалив нове, яким стягнув з Відповідача 1, Відповідача 2 заборгованість за кредитним договором в сумі 194 132,54 грн., та судові витрати в сумі 1820 грн. Таким чином, станом на 05.02.2010 року заборгованість за Кредитним договором становила 194132,54 грн., що складалася з: кредит та відсотки - 22 490,93 дол. США (в розрахунку на національну валюту 182 626,35 грн.); неустойка - 11 506,19 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов`язання за кредитним договором до цього часу не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 25.11.2016 рік, загальна сума заборгованості за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 886 342,86 грн., з них: кредит та відсотки: 34 192,37 дол. СІНА; неустойка - 11 426,96 грн. Таким чином різниця нестягненої суми заборгованості складає 310 843 (триста десять тисяч вісімсот сорок три) грн. 93 коп. Позивач вважає, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Також позивач зазначає, що виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599. 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ІІК України. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором № 89/25 від 08.01.2008 року в сумі 310843 (триста десять тисяч вісімсот сорок три) грн. 93 коп. Ухвалою судді Мазки Н.Б. від 25.01.2017 року відкрито провадження у вказаній справі №370/2888/16-ц за позовом уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіна М.А. (а.с.48). Ухвалою суду від 20.04.2017 року провадження у справі №370/2888/16-ц зупинене до моменту вирішення по суті справи № 370/1093/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» про визнання кредитного договору таким, що втратив чинність, та зняття обтяження майна (а.с.56). Ухвалою суду від 08.02.2019 року поновлено провадження у вказаній справі (а.с.65). Ухвалою суду від 07.11.2019 року залучено ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» як правонаступника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» (а.с.85). Ухвалою суду від 26.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.129). Відповідно до Розпорядження №56 від 03.04.2023 року про повторний автоматизований розподіл справи між суддями та Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.04.2023 року та дана справа передана на розгляд судді Макарівського районного суду Косенко А.В. (а.с.152, 153). Ухвалою суду від 14.07.2023 року залучено до участі у справі в порядку процесуального правонаступництва ТОВ «ФК ФОРТ» замість ТОВ «ІНВЕСТ ХАУС» та призначено судове засідання на 23.10.2023 року, яке неодноразово відкладалось, останнього разу на 08.01.2024 року (а.с.173-174, 187-188). В судовому засіданні 08.01.2024 року представник позивача адвокат Євтодьєв А.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача адвокат Ганенко Р.А. в судовому засіданні просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, посилаючись зокрема на те, що 11.11.2019 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ИНВЕСТ ХАУС» було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №89/25 від 08.01.2008 року, за умовами п.2 та п. 3.2 якої сторони погодили продовжити строк виконання зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту до 11.11.2030 року. Таким чином на даний час строки виконання зобов`язань, визначені додатковим договором №1 від 11.11.2019 року ще не настали, відповідно станом на час розгляду справи судом у відповідача [PERSON] відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором №89/25 від 08.01.2008 року, тобто відсутній предмет спору, оскільки сторони кредитного договору змінили строки та порядок виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення позики та погашення наявної заборгованості. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріалами справи, судом встановлено наступне. 08.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ВАТ «ВіЕйБі») та [PERSON] укладено кредитний договір №89/25 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання за 12,95% річних у сумі 23664,75 доларів США. Термін користування кредитом встановлено по 08.01.2015 року (а.с.10-16). Повернення кредитних коштів позичальником здійснюється щомісячно відповідно до Графіка, що є невід`ємною частиною договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 08.01.2008 року укладено договір поруки, згідно з яким, [PERSON] солідарно відповідає перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі. Але, [PERSON] свої зобов`язання не виконував, тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28.11.2012 року з [PERSON] та [PERSON] стягнута заборгованість у розмірі 200313,27 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. Рішенням апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року скасоване вказане рішення Макарівського районного суду Київської області та ухвалено нове, яким з [PERSON] та [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 194132,54 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. На виконанні відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції знаходився виконавчий лист №2-573/10 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 194132,54 грн., у процесі виконання якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , [PERSON] уклали мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.03.2014 року у справі №370/434/14-ц. Ця Мирова угода є домовленістю Стягувача (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та Боржника 1 ( [PERSON] ), Боржник 2 ( [PERSON] ) стосовно порядку виконання рішення суду згідно виконавчого листа у справі №2-573/10 від 06.02.2013 року, виданого Макарівським районним судом Київської області. За умовами мирової угоди сторони погодили, що станом на 04.12.2013 року розмір боргу Боржника 1, Боржника 2 перед Стягувачем згідно рішення суду від 06.02.2013 року та виконавчого листа на виконання вказаного рішення становив 194132,54 грн. по сплаті боргу по кредиту та процентів за користування кредитними коштами, а також штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань по кредиту. Сторони визначили, що борг Боржника 1, Боржника 2 перед Стягувачем станом на момент підписання цієї, Мирової угоди становить 167626,35 (сто шістдесят тисяч шістсот двадцять шість грн. 35 коп.) Вказана сума боргу визначена Сторонами з урахуванням всіх платежів, які були здійснені Боржником 1, Боржником 2 до часу укладення цієї Мирової угоди. Сторони також погодили, що Боржник 1, Боржник 2 зобов`язуються сплатити вказаний залишок суми боргу, протягом 48 (сорока восьми) місяців, починаючи з дати, наступної за датою затвердження Мирової угоди Макарівським районним судом Київської області, тобто до 19.03.2018 року. Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області №370/1093/15-ц від 08.07.2015 року задоволені позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управляння юстиції про визнання кредитного договору таким, що втратив чинність та зняття обтяження з майна. Кредитний договір №89/25 від 08.01.2008 року, укладений між [PERSON] 1975 року народження, та ПАТ «ВіЕйБі Банк» та всі додаткові умови до нього, договір поруки, укладений між [PERSON] 1957 року народження, та ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнані такими, що втратили чинність. Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції зобов`язаний зняти обтяження з майна [PERSON] , а саме: автомобіля Skoda Octavia Tour Combi 1,9 TDi/66 KW, кузов [NUMBER] , колір чорний магічний (металік) (IZIZ), державний номерний знак [NUMBER] ; квартири [ADDRESS] , належним на праві власності [PERSON] . Знято обтяження з належного на праві власності поручителю по кредитному договору [PERSON] 1957 року народження, майна, а саме: будинку [ADDRESS] , та автомобіля Опель-Вектра державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 08.07.2015 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», ВДВС Макарівського РУЮ про визнання кредитного договору таким, що втратив чинність та зняття обтяження з майна - відмовлено. Позивач звертаючись з вказаним позовом до суду, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а відтак просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка згідно наданого розрахунку позивача станом на 25.11.2016 року становить 310843,93 грн. Ухвалою суду від 07.11.2019 року залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» як правонаступника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк». Ухвалою суду від 14.07.2023 року залучено до участі у справі в порядку процесуального правонаступництва ТОВ «ФК ФОРТ» замість ТОВ «ІНВЕСТ ХАУС». Так, в обґрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог представник відповідача, адвокат Ганенко Р.А., посилався зокрема на те, що 11.11.2019 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №89/25 від 08.01.2008 року, за умовами п.2 та п. 3.2 якої сторони погодили продовжити строк виконання зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту до 11.11.2030 року (копія додаткової угоди приєднана до матеріалів справи). Таким чином на даний час строки виконання зобов`язань, визначені додатковим договором №1 від 11.11.2019 року ще не настали, відповідно станом на час розгляду справи судом у відповідача [PERSON] відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором №89/25 від 08.01.2008 року, тобто відсутній предмет спору, оскільки сторони кредитного договору змінили строки та порядок виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення позики та погашення наявної заборгованості. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач звертаючись з вказаним позовом до суду, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позивач зазначив, що враховуючи, що постанова апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року, якою стягнуто з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі» заборгованості за кредитним договором в сумі 194132,54 грн. (борг станом на 05.02.2010 року), не виконана, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 310843,93 грн., як різницю курсу долара США до національної валюти до суми боргу станом на 05.02.2010 року та станом на 25.11.2016 року, тобто на час звернення до суду. Так, з наданого розрахунку заборгованості позивача, вбачається, що останній розраховуючи вказану суму боргу виходив з наступного. Станом на 05.02.2010 року заборгованість за кредитним договором становила 194 132,54 грн., яка складалася з: суми кредиту та відсотків - 22 490,93 дол. США (в розрахунку на національну валюту 182626,35 грн.); неустойка - 11506,19 грн., що підтверджується постановою апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року. Посилаючись на зміну курсу долара США до національної валюти, позивачем зроблено наступні розрахунку заборгованості: станом на 05.02.2010 року заборгованість за кредитом становить 22490,93 долари США, а станом на 25.11.2016 року становить 34192,37 доларів США, різниця 11701,44 долари США (в розрахунку на національну валюту 299416,97 грн. за курсом 25,588 грн. = 1 долар США), а також неустойка 11426,96 грн., а разом 310843,93 грн. (299416,97+11426,96 грн.), яку позивач і просить стягнути на свою користь. Проте, з таким розрахунком заборгованості позивача суд не погоджується та вважає його необґрунтованим, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року присуджено до стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 194132,54 грн. (заборгованість станом на 05.02.2010 року) та судові витрати у розмірі 1820 грн. Крім того, ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.03.2018 року у справі №370/434/14-ц було затверджено мирову угоду між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] , [PERSON] , якою сторони визначили, що на момент підписання цієї Мирової угоди розмір заборгованості становить 167626,35 (сто шістдесят тисяч шістсот двадцять шість грн. 35 коп.), При цьому сторони погодили, що вказана сума боргу визначена з урахуванням всіх платежів, які були здійснені відповідачами до часу укладення цієї мирової угоди. З наведеного вбачається, що рішенням апеляційного суду Київської області від 06.02.2013 року було стягнуто заборгованість за валютним кредитом у валюті України (гривні), і у резолютивній частині даного судового рішення визначено суму стягнення боргу просто в гривні без прив`язки до іноземної валюти. Крім того, з затвердженої мирової угоди вбачається, що відповідачами було погашено частину заборгованості і сума боргу з 194132,54 грн. зменшилась до 167626,35 грн., тобто стягувач/кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті України, погодився із судовим рішенням, боржниками сплачено частину заборгованості і вона прийнята кредитором. Як вбачається з розрахунку позивача, заборгованість у сумі 310843 грн., яку він просить стягнути з відповідачів, розрахована ним за період з 05.02.2010 року по 25.11.2016 року, тоді як мировою угодою сторонами погоджено, що станом на день її укладення, тобто станом на 18.03.2018 року сума заборгованості становить 167626,35 грн. Крім того, відповідно до парової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 750/8676/15-ц, поставної від 24.02.2022 року у справі № 127/6695/19, кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто із боржника, а боржником сплачено таку заборгованість, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій прийняв його виконання. Таким чином, якщо судовим рішення було стягнуто заборгованість за валютним кредитом у валюті України (гривні), то у випадку коливання курсу валют кредитор не має права вимагати стягнення курсової різниці. Отже, позивач, у порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами обставини на обґрунтування своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий (а.с.6), він підлягає стягненню з позивача в дохід держави в сумі 4662,66 грн.

Outcome: approved