Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить позбавити материнських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану в с. Комарівка, Звенигородського району, Черкаська область, відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку доходу відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, часу подачі заяви до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він проживав з [PERSON] однією сім?єю, вели спільне господарство в с. Моринці Звенигородського району. В процесі спільного проживання в них народився син - [PERSON] , [INFO] . На третій день після народження сина, перебуваючи в родильному будинку, відповідачка стала вести себе неадекватно і її відвезли в психіатричну лікарню, після чого позивач дитину з родильного будинку забирав сам. З того часу син постійно проживає з позивачем, а доглядати допомагала сестра позивача. Відповідачка з лікарні повернулася в с. Комарівку, де проживали її батьки і зареєструвала народження дитини, але в графу батько записала своє прізвище, а ім?я і по батькові записала дані позивача. Відповідачка отримала кошти за народження дитини і проживала в с. Комарівці, але до позивача та дитини не повернулася. Документи на дитину не віддала, кошти, які отримала витратила для власних потреб. В судовому порядку позивач доводив своє батьківство та відповідно до рішення суду в свідоцтві про народження дитини в графі батько змінив прізвище відповідачки « [PERSON] » на своє « [PERSON] ». Від народження і до даного часу дитина постійно перебуває з позивачем, позивач водив дитину до дошкільного закладу, тепер - в школу, а відповідачка до дитини не з?являється. Відповідачка проживає з різними чоловіками в різних місцях, раніше вона перебувала на обліку в психіатра та мала 3 групу інвалідності, що стверджується довідками МСЕК, які в позивача збереглися з того часу. Відповідачка повністю відсторонилася від обов?язку по вихованню дитини, жодного разу не провідала дитину ні по місцю її проживання, а ні в дитячому садочку, школі, більше десяти років проживає окремо від дитини, а дитина перебуває на повному утриманні позивача. Позивач доглядає малолітню дитину сам, перебуваю на обліку в УСЗН як малозабезпечений, тому просить суд позов задовольнити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 07.11.2023 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.12.2023 року від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала заяву про проведення підготовчого засідання без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.12.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 09.01.2024 року позивач подав до суду заяву, в якій підтримав позов в частині позбавлення батьківських прав та просив його задовольнити. В частині стягнення аліментів - відмовився від позовних вимог. Відповідач [PERSON] 09.01.2024 року подала до суду заяву, де зазначила, що позов в частині позбавлення батьківських прав підтримує, в частині стягнення аліментів - відмовляється. 09.01.2024 року представник третьої особи подала заяву про проведення засідання без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, видане повторно (а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 283152944 від 05.11.2021 року, наявна актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 2497757571020, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Форма власності: приватна. Власник: [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 56/01-3-15/7 про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої старостою Моринського старостинського округу Кириченко Л.М. від 20.03.2023 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради Степаненко С.І. від 07.08.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьклм [PERSON] , [INFO] , який повністю опікується сином, займається його вихованням та навчанням. Дитини виховується без матері. Місце проживання та контакти її не відомі. Участі в життя і вихованні мати не приймає (а.с. 11). Зазначена інформація підтверджується також актом, складеним 21.09.2023 року депутатом Звенигородської міської ради Маламужем В. (а.с. 12). Відповідно до довідки про отримання допомоги від 27.07.2023 року № 277, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення у Звенигородському районі (а.с. 13). Відповідно до довідки про доходи, виданої пенсіонеру [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію за віком (а.с. 14). Згідно довідки, виданої старостою Моринського старостинського округу виконавого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області Кириченко Л., [PERSON] , постійно виховує та утримує свого сина [PERSON] . До батьківських обов`язків ставиться відповідально. Мати хлопчика [PERSON] участі у вихованні дитини і її забезпеченні не приймала в період з народження і по теперішній час (а.с. 15). Згідно довідки, виданої лікарем загальної практики сімейної медицини Моринської амбулаторії КНП «Звенигородська БЛІЛ» [PERSON] , дитина - [PERSON] , [INFO] , на прийоми в АЗПСМ с. Моринці в зв`язку з захворюваннями та для для профілактичних щеплень приходив з батьком [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до довідки № 89 від 21.09.2023 року, виданої директором Моринського ліцею з дошкільним підрозділом ім. Т.Г. Шевченка Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області Колісником В., [PERSON] , [INFO] , відвідував дошкільний підрозділ Моринського ліцею ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.2016 року по 31.05.2020 року, і мати за весь цей період не займалася вихованням дитини, у дитячий садок не приходила (а.с. 17). Відповідно до довідки № 88 від 21.09.2023 року, виданої директором Моринського ліцею з дошкільним підрозділом ім. Т.Г. Шевченка Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області Колісником В., [PERSON] , [INFO] , навчається в Моринському ліцеї ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.2020 року по даний час, і мати жодного разу не цікавилась дитиною, не приймає участі в його житті (а.с. 18). Органом опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Згідно характеристики, виданої старостою Моринського старостинського округу виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області № 181/01-3-15/7 від 07.08.2023 року, на жителя села Моринці Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , встановлено, що він зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Пенсіонер. Неодружений. Мешкає з сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні батька, оскільки місцезнаходження матері не відомо. [PERSON] характеризується позитивно. Спокійний, врівноважений, працьовитий. Старанно виконує свої батьківські обов`язки відносно сина. Порушень громадського порядку не було, компрометуючих матеріалів у старостат на [PERSON] не поступало (а.с.21). Відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.07.2014 року, [PERSON] , [INFO] , визнано рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.24). Відповідно Акту обстеження умов проживання від 09.12.2014 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] - психічно хвора , зареєстрована в с. Комарівка, дитину не доглядає, харчуванням та речами не забезпечує. Дитиною опікується батько (а.с.25). Відповідно до копій довідок до актів огляду МСЕК серії 10 ААБ № 086285, № 343752 [PERSON] мала ІІІ групу інвалідності, огляд - повторний, причина інвалідності - загальне захворювання. Інвадінсть встановлювалася до 01.01.2014 року та 01.01.2015 років відповідно. Рекомендовані спостереження у психіатра. Психотерапія і психокорекція (а.с. 26). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] не виконують вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, п. 97). Згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча повинна це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дитини, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідачки. Суд приймає відмову позивача у цій частині позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову. Це право закріплено в ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України і може бути реалізовано на будь-якій стадії судового процесу. Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Причини відмови від позову, з урахуванням принципу диспозитивності, не повинні оцінюватися судом. За таких обставин, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, позов підлягає задоволенню в частині підтриманих позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривня. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1073 грн 60 коп. Позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу щодо позбавлення материнських прав, однакклопотання про стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача не заявлено.

Outcome: approved