Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

У листопаді 2023 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого зазначило, що надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у м. Харкові. Відповідачі є споживачем вказаних послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року у розмірі 25407,04 грн. У зв`язку з простроченням заборгованості позивачем нараховано інфляційні витрати у розмірі 4757,18 грн та 3% річних у розмірі 905,79 грн. КП «Харківські теплові мережі» просило суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання за період 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року у розмірі 25407,04 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4757,18 грн та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 905,79 грн, а всього заборгованість у розмірі 61042,78 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2021 року до листопада 2020 року застосувати наслідки пропуску позовної давності, на підставі чого відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Щодо решти позовних вимог зазначив, що різниця між нарахуванням за послуги з теплопостачання та сплатою зазначених послуг за період з вересня 2019 року до січня 2022 року складає 5963,41 грн. Із зазначеним розміром заборгованості відповідачі погоджуються. У зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних у розмірі, визначеному позивачем. Крім того представник відповідачів зазначив, що долучена позивачем Відомість не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки не відповідає квитанція на оплату за послуги, які надходили споживачам протягом вказаного періоду. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідачі та їх представник про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року у розмірі 25407,04 грн. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про неналежність зазначеного доказу, оскільки розбіжності у Відомості та квитанціях на оплату, враховуючи здійснення перерахунків після видачі квитанцій, не свідчать про невідповідність даного доказу вимогам ст. 77, 78 ЦПК України. Щодо доводів представника відповідачів про невідповідність розміру заборгованості різниці між нарахуванням за послуги з теплопостачання та сплатою за вказані послуги за період з вересня 2019 року до січня 2022 року, суд зазначає наступне. За вказаний період відповідно до графи 15 Відомості нараховано до сплати відповідачам за послуги з теплопостачання 57127,70 грн, сплачено споживачами відповідно до графи 14 - 48531,97 грн, зараховано як сплату за послуги за відповідні місяці з урахуванням періоду - 31720,66 грн. Різниця між фактично сплаченими відповідачами грошовими коштами та зарахованими як сплата за відповідні місяці протягом періоду вересень 2019 року січень 2022 року обумовлена тим, що споживачі, здійснюючи оплати 16.12.2019 на суму 887,40 грн, 14.04.2020 на суму 1618,50 грн, 12.06.2020 на суму 3728,50 грн, 19.06.2020 на суму 3004,40 грн, проводили зазначені оплати невчасно і без зазначення періоду (місяця), за який здійснюється оплата. Оскільки, споживач, який має заборгованість за попередній період, не зазначив щодо зазначених платежів період платежу, позивачем правомірно було зараховано зазначені грошові кошти як сплату заборгованості за попередній період. Надані відповідачами копії зазначених квитанцій також не містять періоду, за який здійснюється платіж, що позбавляє суд можливості однозначно встановити, що саме за період, який вказує у контррозрахунку представник відповідачів, були здійснені відповідні оплати. Оскільки суду не надано доказів того, що оплата на суму 887,40 грн від 16.12.2019 була здійснена за жовтень 2019 року, оплата на суму 1618,50 грн від 14.04.2020 була здійснена за грудень 2019 року, оплата на суму 3728,50 грн від 12.06.2020 була здійснена за січень 2020 року, оплата на суму 3004,40 грн від 19.06.2020 року була здійснена за лютий 2020 року, тому суд не погоджується з котррозрахунком відповідачів, оскільки зазначена в ньому інформація не узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, зокрема квитанціями про сплату послуг з теплопостачання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП Харківські теплові мережі заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року у розмірі 25407,04 грн. Щодо заявленого представником відповідачів клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності суд зазначає наступне. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, на який також посилається позивач, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено з 16 листопада 2023 року на 90 діб, до 14 лютого 2024 року, згідно Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на введений в України воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи продовжено до 14 лютого 2024 року, на набрання чинності Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії воєнного стану 24 лютого 2022 року, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 24 листопада 2022 року, трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2019 року до січня 2022 року у даній справі позивачем не пропущено. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послу позивачем нараховано 4757,18 - індексу інфляції за час прострочення та 905,79 грн - 3% річних від простроченої суми. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3 % річних та індексу інфляції, оскільки позивачем правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, розрахунок здійснено відповідно до вимог закону та не спростовано відповідачами жодним доказом. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання за період 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року у розмірі 25407,04 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4757,18 грн та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 905,79 грн, а всього заборгованість у розмірі 31070,01 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 2684,00 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved