Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Дружківкатепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, в якому просять стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за адресою: [ADDRESS] , за послуги теплопостачання за період з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року в сумі 26 247,59 грн., заборгованості за абонентське обслуговування в сумі 593,52 грн. за період з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року, інфляційних втрат в сумі 9 133,03 грн. та 3 % річних в сумі 1 920,69 грн. за період з 01.12.2019 року до 30.09.2022 року та судового збору в сумі 2\~481,00 грн., посилаючись на те, що підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги в повному обсязі, добровільно заборгованість не сплачують, внаслідок чого, виникла заборгованість. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Дружківського\~міського суду\~Донецької області\~від 17 січня 2024 року позовну заяву в частині вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] залишено без розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128, 129 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі-ЦПК України). Про причини своєї неявки суд не сповістила, клопотань про відкладення слухання справи суду не надала. Суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1\~цього ж\~Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Судом встановлено, що у відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року за особовим рахунком відкритим за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 26 247,59 грн. та заборгованості за абонентське обслуговування в сумі 593,52 грн. Крім того, позивачем нараховано на вказану заборгованість за теплову енергію інфляційні втрати в сумі 9 133,03 грн. та 3 % річних в сумі 1 920,69 грн. за період з 01.12.2019 року до 30.09.2022 року Згідно з листом начальника Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 01-16/303 від 27.02.2023 року дані в реєстрі територіальної громади стосовно [PERSON] відсутні. Згідно з відповіддю наданою Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України на запит суду, за наявною в ДМС інформацією, місце проживання [PERSON] не встановлено. Право власності відповідача [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, не встановлено. Позивачем належним чином не доведено, що відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, на яку може бути покладено обов`язок сплати заборгованості за надані послуги за період з 01.12.2019 року по 30.09.2022 року, оскільки відсутні відомості, що вона є власником чи користувачем вищевказаної квартири, а відповідно відповідачка не може вважатися індивідуальним споживачем в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed