Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

06.12.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом і уточнивши 15.01.2024 позовні вимоги просила: 1) стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] в розмірі 300000 грн; 2) припинити з дня отримання компенсації в розмірі 300000 грн право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у власність частку вказаної квартири. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник позивач - адвокат Переверзєв О. О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої 15.01.2024 заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням узгодження вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] в розмірі 300000 грн, визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2009, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.01.2023 (а.с. 32, 33). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2022 визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині вказаної квартири (а.с. 29-31). Внаслідок укладення нового шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 19.05.2023 [PERSON] зареєструвала за собою право власності на частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 16). Інша 1/2 частка квартири зареєстрована за відповідачем, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.12.2023 року. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.11.2023 № 8914 у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 36). Оскільки сторони не можуть дійти згоди у володінні, користуванні, розпорядженні спільною квартирою позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Згідно зі звітом № 065/11/023 ТОВ «Центр технічної інвентаризації Правекс» ринкова вартість спірної квартири складає 797\~515 грн, відповідно частина квартири 398\~757 грн 50 коп. (а.с. 17-27). Вказану суму позивач просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок компенсації вартості частини квартири, а за позивачем, в свою чергу припиняється право на частину вказаної квартири. 15.01.2024 представник позивача адвокат Переверзєв О. О. подав заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з узгодженням між сторонами вартості частини квартири в розмірі 300000 грн, на що відповідач 16.01.2024 подав заяву про визнання позову. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З урахуванням наданих доказів, визнання відповідачем позову та вимог норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved