Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, стягнено із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. При цьому, при поданні позовної заяви позивачем було подано орієнтовний розрахунок судових витрат та повідомлено суд, що розмір понесених позивачем судових витрат буде надано за результатами розгляду справи у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 12 грудня 2023 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого останній, посилаючись на приписи цивільного законодавства, практику Верховного Суду, просив суд стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача та її представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу місця реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на веб-сайті «Судова влада», жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, стягнено із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Клопотання про ухвалення додаткового рішення представником позивача [PERSON] було направлено до Чорнобаївського районного суду Черкаської області засобами поштового зв`язку 04 грудня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з тим, що заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року було вирішено питання про розподіл судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору, судом в даному випадку розглядається питання тільки в частині понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. За умовами ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пунктах 34 - 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Григоренком А.О. надано: - копію Договору № 14-08/23 про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року укладеного між адвокатом Григоренком А.О. та Легкоконець Л.М.; - копію Додатку № 1 до договору № 14-08/23 про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року, відповідно до п. 2 якого сторони погодили, що гонорар адвоката становить: 2000,00 грн. за одну годину надання правової допомоги, 2500,00 грн. за забезпечення судового представництва у суді за одну годину; - копію акту № 1 приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору № 14-08/23 про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року з додатком до нього, відповідно до яких встановлено розмір витрат позивача на надання правничої допомоги адвокатом Григоренком А.О. у розмірі 12000,00 грн. При цьому, представником позивача не долучено до матеріалів доказів фактично сплачених судових витрат на правничу допомогу. Так, п. 5 акту № 1 приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору № 14-08/23 про надання правової допомоги від 14 серпня 2023 року передбачено, що сторони погодили, що гонорар сплачується замовником адвокату протягом 10 днів з дати набрання рішенням у справі законної сили. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад усправах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, пунктах 34 - 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Матеріали справи не містять клопотання [PERSON] про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Григоренка А.О. про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved