Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до доньки: [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків, не бере будь-якої участі у вихованні дитини, матеріально не утримує, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнення з неї аліментів на її утримання, не заперечувала. Представники третіх осіб: Виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування таСлужби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області - Трофимчук О.В., [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечували, надавши висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.07.2010 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2019 було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитини - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] разом із батьком, [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2517 від 21.07.2023. Рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 22.02.2023 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , було визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Згідно характеристики КЗ «Лозівський ліцей №3» №04-09/143 від 26.07.2023, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є ученицею 7-Б класу КЗ «Лозівський ліцей №3» Лозівської міської ради Харківської області. Батько - [PERSON] , [INFO] , демобілізований у зв?язку із закінченням контракту. Працює в ТОВ «Телеком Україна» на посаді слюсаря зі збирання металевих конструкцій. Мати - [PERSON] , [INFO] , не працює. Олеся мешкає за адресою: [ADDRESS] . Дівчинка проживає з татом [PERSON] , а також з ними проживають: [PERSON] - дідусь, [INFO] , пенсіонер та [PERSON] - бабуся, [INFO] , пенсіонерка. Мати дівчинки проживає окремо. Стосунки в родині теплі, доброзичливі. Фактична роль у вихованні дитини належить татові, який цікавиться життям та розвитком донь навчальними досягненнями, стосунками з однолітками. Є активним учасник освітнього процесу, тримає постійний зв?язок із класними керівником. Баба та дідусь також беруть участь у вихованні онучки. За період навчання в ліцеї дівчинка не пропускала уроків без поважної причини. Навчається на високому та достатньому рівнях. Олеся активна, рухлива, має власну думку. Бере активну участь у житті класу Завжди охайно одягнена. Забезпечена всім необхідним для навчання. Мама не цікавиться навчанням та розвитком дитини, не бере участі у вихованні доньки, з класним керівником не знайома. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім?ї [PERSON] за результатами якої було встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені усі умови, а саме: для дитини облаштовано окрему кімнату обладнану спальним місцем, шафою для одягу, столом для навчання. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, предметами особистої гігієни, засобом мобільного зв?язку, планшетом для онлайн навчання, продуктами харчування. Судом в ході розгляду справи було встановлено, що мати дитини, [PERSON] , на протязі тривалого часу не надає неповнолітній дитині матеріальної допомоги, не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовий розвиток, не створює належні умови для розвитку дитини та й здібностей, відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, не приймає участі у її вихованні, лікуванні, проживає окремо та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] . З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №1420 від 21.11.2023, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.ст.58,65,67 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Крім цього, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч.1 ст.191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved