Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказала, що\~ на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок загальною площею 71,20\~ кв.м, житловою площею 31,70 кв.м. Житловий будинок літ. «А1» разом з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1», ганком літ. «а» з господарськими будівлями та спорудами побудовані\~ прабабусею позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є її син [PERSON] , який на час відкриття спадщини\~ проживав разом з спадкодавцем, вступив в фактичне управління спадковим майном. Свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася\~ спадщина,\~\~ яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла\~ його дружина [PERSON] , яка вступила в фактичне управління спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її онука [PERSON] , позивач по справі.\~ Саме тому з метою оформлення своїх спадкових прав позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинок, житловою площею 31,70 кв.м., загальною площею 71,20 кв.м із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] право власності на який, згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» № 20/ 01-29 від 08 лютого 2023 року, не зареєстровано. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ на замовлення [PERSON] станом на 22 лютого 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ «А1-1» були побудовані у 1953 році, інші прибудови та надвірні будівлі та споруди були побудовані в період з 1953 по 1990 рік. Станом на 1953 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та вона набула право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] був збудований та набутий [PERSON] одноособово. На ту обставину, що саме [PERSON] володіла житловим будинком, вказує запис у будинковій книзі для приписки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , та ведення якої було розпочато у 1958 році, в якій у розділі І є запис про [PERSON] як власника будинку. [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10 травня 1978 року, виданою Люботинською міською радою Харківського району. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з\~ житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно із повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №2801/01-21 від 28 листопада 2023 року за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1994-1995 роки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину після спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.\~ Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її син [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, той з подружжя котрий залишився, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією актового запису про народження № 2192 від 21 травня 1947 року, згідно з яким батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в позові просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] як матір`ю і [PERSON] як її сином. Але наявність кровного споріднення між вказаними особами під час розгляду справи по суті підтверджено відповідним документом, складений органом державної РАЦС. Тому потреби у встановленні вказаного факту немає і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/227 від 02 лютого 2023 року, за адресою: [ADDRESS] на час смерті [PERSON] з нею був зареєстрований [PERSON] , який постійно проживав в будинку за вказаною адресою до 23 березня 2000 року. Враховуючи ту обставину, що після смерті [PERSON] її син залишився проживати в належному йому житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] тобто за місцем відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що спадщину у виді житлового будинку за вказаною адресою після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] . Але своє право власності на житловий будинок він за життя не зареєстрував. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24 березня 2000 року, виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №768/01-16/П від 15 листопада 2023 року після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є той з подружжя котрий залишився. Перебування [PERSON] і [PERSON] у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 26 вересня 1956 року. Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/227 від 02 лютого 2023 року, за адресою: [ADDRESS] на час смерті [PERSON] з ним була зареєстрована лише [PERSON] , яка постійно проживала в будинку за вказаною адресою до 16 лютого 2005 року. Таким чином після смерті [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , став належати [PERSON] . Однак [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 16 лютого 2005 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції\~ Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до черговості спадкування за законом, визначеної у главі 86 ЦК України 2004 року, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 18 жовтня 1958 року Люботинським міським бюро ЗАГС, у батьків [PERSON] та\~ [PERSON] . [INFO] народився син [PERSON] . Але [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 16 травня 2002 року Солоницівською селищною радою Дергачівського\~ району Харківської області Харківської області. Походження позивача [PERSON] від батька [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 03 лютого 2023 року Харківським відділом державної РАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 03 березня 2006 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, в якому вказано про зміну позивачем дошлюбного прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, спадкоємцем на відкриту спадщину після смерті [PERSON] , що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є її онука позивач по справі, що відповідає ч. 1 ст. 1266 ЦК України, відповідно до вимог якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №768/01-16/П від 15 листопада 2023 року після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~ ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з записами у будинковій книзі для приписки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , позивач [PERSON] з 19 травня 2004 року постійно проживає в спірному житловому будинку, що відповідно підтверджує факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі [PERSON] , з якою вона проживала постійно на час її смерті. На підставі вищевикладеного суд задовольняє позов і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial