Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Ковтун М.В. звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , народження [INFO] , яка є єдиним спадкоємцем майна померлого. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину держаним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Т.І. встановлено, що в ДРРП є обтяження - арешт нерухомого майна, власником якого є спадкодавець [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини представник звернувся в інтересах [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , народження [INFO] до Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про зняття арешту з майна, що належить [PERSON] , народження [INFO] , проте отримав відмову у вчиненні зазначеної процесуальної дії в рамках виконавчого провадження. З листа Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що у рамках виконавчих проваджень №20775988 (повернуто 18.06.2010 року згідно п.5 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження») та №19124636 (завершено 18.06.2010 року згідно п.7 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження») накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в межах суми звернення стягнення. Виконавчі документи за вказаними виконавчими провадженнями повторно не пред`являлися. Інші виконавчі провадження відносно [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] також відсутні. В Єдиному реєстрі боржників [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] не значиться. З огляду на вищевикладене вважає, що обґрунтовані підстави для продовження арешту майна боржника [PERSON] відсутні. Арешт майна\~боржника є\~заходом звернення\~стягнення на\~майно боржника,\~який застосовується\~для забезпечення\~реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. За змістом\~положень частини\~п`ятої\~статті 37\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~повернення виконавчого\~документа стягувачу\~з підстав,\~передбачених цією\~статтею,\~не позбавляє\~його права\~повторно пред`явити\~виконавчий документ\~до виконання протягом строків, встановлених цим Законом. За таких обставин, хоча у діях державного виконавця немає прямих порушень норм Закону України «Про виконавче провадження», однак права спадкоємця майна боржника залишаються необгрунтовано обмеженими. Враховуючи, що все належне спадкодавцю на день смерті майно належить спадкоємцю [PERSON] , народження [INFO] , законний представник останньої звертається до суду з вимогами про скасування арешту відносно спадкового нерухомого майна. При цьому вимоги у частині визнання за спадкоємцем права власності на це майно не ставляться, оскільки у даному випадку існує позасудовий порядок набуття у власність нерухомого майна, а саме шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. \~ \~ \~ \~ Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Представники відповідачів\~- Пирятинської \~міської ради,\~Пирятинського відділу\~ державної\~виконавчої служби\~у Лубенському\~районі \~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~ управління\~ Міністерства\~юстиції Україниу судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник ДВС не заперечував щодо задоволення позовних вимог, представник Пирятинської міської ради покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , народження [INFO] (а.с.8,11). [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину держаним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Т.І. встановлено, що в ДРРП є обтяження - арешт нерухомого майна, власником якого є спадкодавець [PERSON] . У зв`язку з викладеним спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.12). З листа Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що у рамках виконавчих проваджень №20775988 по примусовому виконанню постанови Пирятинського районного суду Полтавської області про стягнення з боржника штрафу у розмірі 68 грн (повернуто 18.06.2010 року згідно п.5 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження») та №19124636 про стягнення з боржника аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (завершено 18.06.2010 року згідно п.7 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження») накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в межах суми звернення стягнення. Виконавчі документи за вказаними виконавчими провадженнями повторно не пред`являлися. Інші виконавчі провадження відносно [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] також відсутні. В Єдиному реєстрі боржників [PERSON] , народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] не значиться (а.с.13-15). Представник позивача звернувся в інтересах [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , народження [INFO] , до Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про зняття арешту з майна, що належить [PERSON] , народження [INFO] , проте отримав відмову у вчиненні зазначеної процесуальної дії в рамках виконавчого провадження. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до\~статті 19 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до\~статті 447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено\~Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач як представник спадкоємця після смерті її батька [PERSON] не була залучена стороною виконавчого провадження №20775988 та №19124636, в межах яких був накладений арешт на майно останнього, тому не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку\~статті 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №20775988 та №19124636, які завершені. Водночас законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту її порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Особи, в інтересах яких накладено арешт на майно боржника у виконавчих провадженнях, - відповідач Пирятинська міська рада та сама позивач [PERSON] , в інтересах своєї неповнолітньої доньки, не заперечували проти скасування арешту майна боржника, який помер [INFO] . За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині вимог до Пирятинської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивача до відповідача Пирятинський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не підлягають задоволенню, оскільки відділ виконавчої служби у таких спорах не є належним відповідачем, а може бути залучений як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Outcome: partial