Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

18 квітня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , яка сформована в системі «Електронний суд» представником заявника адвокатом Грипачевською О.М., заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. м. Ташкент, Узбекистан, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. Заява мотивована тим, що заявник народився [INFO] у м. Ташкент, Узбекистан, 22.03.1985 року отримав паспорт в м. Ташкент, а з осені 1985 року мешкав в Україні, а саме в [ADDRESS] , де був зареєстрований. [INFO] у нього народилась донька - [PERSON] , в місті Херсон. 12.04.1991 року рішенням виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів за №119 заявнику було надано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . В червні 1991 року він переїхав до міста Миколаєва Миколаївської області, де проживав до 1994 року. У 1994 році заявник проживав у місті Херсон Херсонської області за адресою: [ADDRESS] , де був і зареєстрований і вказана квартира була ним приватизована. [INFO] у заявника народилась донька, [PERSON] , в місті Миколаєві. В 2004 році Апеляційним судом Херсонської області заявника було засуджено до 15 років позбавлення волі та він відбував покарання у виправній колонії № 38 м. Свердловська (з 2016 року м. Довжанськ) Луганської області. 12 січня 2016 року заявник звільнився з колонії. Паспорт було вилучено працівниками поліції і після звільнення з колонії йому було видано лише довідку про звільнення. Оскільки з 2014 року місто Довжанськ Луганської області є окупованим російською терористичною організацією ЛНР, він здійснив перетин лінії розмежування у районі смт Станція-Луганська під час якого після перевірки документів видано лише ксерокопію довідки про звільнення. Він одразу прибув до міста Миколаєва Миколаївської області, де постійно проживає й на теперішній час із цивільною дружиною [PERSON] . У листопаді 2022 року заявник звернувся до Управління ДМС України в Кіровоградській області з заявою щодо оформлення паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено та роз`яснено, що для встановлення факту належності до громадянства України йому необхідно звернутись до суду. У зв`язку з цим заявник звернувся до суду. 20 квітня 2023 року зазначена заява передана судді Сухаревич З.М. 28 квітня 2023 року зазначену заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. 12 липня 2023 року надійшли додаткові пояснення УДМС України в Кіровоградській області, в яких зазначено, що із заявою про встановлення належності до громадянства України заявник має звернутись до відповідного територіального підрозділу на території м. Миколаїв. Вважають доцільним залучення заінтересованою особою по справі УДМС України у Миколаївській області та/або його відповідний територіальний підрозділ. Просили вирішити питання щодо заміни заінтересованої особи та здійснити розгляд без участі їх представника. \~ \~ \~ \~26 липня 2023 року надійшло клопотання представника заявника, в якій вона просить замінити заінтересовану особу на Управління ДМС України в Миколаївській області, вирішити це питання за її відсутності. 26 липня 2023 року замінено заінтересовану особу належною заінтересованою особою Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області. 05 вересня 2023 року надійшли письмові заперечення представника УДМС України в Миколаївській області, відповідно до яких представник, посилаючись на ЗУ «Про громадянство України», п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України подається, зокрема, паспорт громадянина колишнього СРСР. Судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання за станом на 13 листопада 1991 року особа подає з метою встановлення належності до громадянства України. Юридичне значення для встановлення належності [PERSON] до громадянства України може мати факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або проживання на території України на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» (13.11.1991) лише якщо він перебував у громадянстві колишнього СРСР. На підтвердження факту перебування особи у громадянстві колишнього СРСР заявник повинен надати копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу ДМС про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР. На даний час [PERSON] вищезазначені документи до УДМС у Миколаївській області або до суду не надав. А тому представник вважає звернення [PERSON] передчасним і просить відмовити у задоволенні заяви. 25 листопада 2023 року представником заявника адвокатом Грипачевською О.М. подано клопотання про долучення доказів. В судовому засіданні заявник [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту заяви, уточнивши, що просить встановити факт постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Додатково пояснив, що штамп громадянина України в паспорт СРСР він поставив, але паспорт не змінив оскільки в 1999 році вчинив злочин і переховувався, а в 2001 році його затримали в Російській Федерації, де засудили. В 2003 р. його екстрадували в Україну як громадянина України, де в 2004 р. Апеляційним судом Херсонської області ухвалено вирок. 12.01.2016 р. він звільнився з ВК №38 Луганської області. Територія Луганської області була окупована, тому він потрапив у фільтраційний центр, де у нього забрали оригінал довідки про звільнення і надали тільки копію. Після цього він поїхав у м. Миколаїв. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, причини не повідомила. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Отже, для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Оскільки [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України». З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Далі Порядок № 215). Відповідно до підпункту а) пункту 7 Порядку № 215 встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України. Відповідно до пункту 8 Порядку №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку №215, зазначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку №215 заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, копію паспорта громадянина колишнього СРСР, а у разі відсутності - довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт) або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. 28.12.2022 за результатами розгляду звернення [PERSON] щодо оформлення паспорту громадянина України, Бобринецьким сектором Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду та підтвердити факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991року або на 13 листопада 1991 року. На підставі наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Ташкент, Узбекистан (копія довідки про звільнення, витяг з бази даних щодо особи, відповідь ВП №5 МРУП ГУ НП в Миколаївській області від 21.10.2022 № Ю-23аз/55-2022 на адвокатський запит). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком є [PERSON] , росіянин. Згідно з Архівним витягом, виданим Херсонською міською радою 16.06.2016 № 09-03-06/133, з рішення виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів від 12.04.1991 року № 119, [PERSON] вирішено надати 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї 3 особи: [PERSON] гл. сім`ї, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком є [PERSON] , росіянин, громадянин України. 14.12.2004 р. Апеляційним судом Херсонської області [PERSON] засуджений до 15 років позбавлення волі, відбував покарання з 12.01.2001 по 12.01.2016, звільнився за відбуттям строку покарання. Прямує до місця проживання: [ADDRESS] (копія довідки про звільнення). Згідно з довідкою ВП №5 МРУП ГУ НП в Миколаївській області від 16.08.2022 про результати розгляду ЄО №2533 від 15.08.2022, встановлено, що [PERSON] було засуджено в 2004 році Апеляційним судом Херсонської області до 15 років позбавлення волі та відбував він покарання у виправній колонії №38 м. Свердловська Луганської області (з 2016 року місто перейменовано в Довжанськ). Звільнився з колонії 12.01.2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання. До арешту [PERSON] мав паспорт старого зразка Серії [NUMBER] , який вилучили працівники Суворівського РВ МУ УМВС в Херсонській області. Після звільнення з колонії [PERSON] видано довідку про звільнення, інших документів не видавалось. Відповідно до відповіді ВП №5 МРУП ГУ НП в Миколаївській області від 21.10.2022 № Ю-23аз/55-2022 на адвокатський запит, згідно інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» [PERSON] , [INFO] , місце народження Узбекистан, м. Ташкент, місце проживання: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ); відомості щодо паспорту громадянина України серія [NUMBER] . Аналогічні відомості містяться у довідці ВП №5 МРУП ГУ НП в Миколаївській області від 16.08.2022, рапорті від 15.08.2022, довідці з бази даних щодо особи, в тому числі щодо наявності у [PERSON] паспорту громадянина колишнього СРСР Серії [NUMBER] , який вилучили працівники Суворівського РВ МУ УМВС в Херсонській області. Отже встановлено, що [PERSON] мав паспорт громадянина колишнього СРСР Серії [NUMBER] , який вилучили працівники Суворівського РВ МУ УМВС в Херсонській області; під час реєстрації народження його доньки [PERSON] [INFO] у відділі записів актів про народження в м. Миколаєві, Україна, встановлено, що він є громадянином України; 12 квітня 1991 року отримав квартиру в місті Херсон. Далі, відповідно до Акту від 13 квітня 2023 року, засвідченого ТОВ «Николаевдомсервис», [PERSON] , [INFO] дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з червня 1991 року по 1994 рік та з 1995 року по теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з червня 1991 року [PERSON] проживав по [ADDRESS] , допомагав доглядати [PERSON] до грудня 1991 року. Потім він уїхав та повернувся більше п`яти років тому, і на даний час проживає з [PERSON] в [ADDRESS] . На переконання суду, досліджені судом докази в сукупності доводять факт постійного проживання [PERSON] на території України за станом на 24 серпня 1991 року, наявність у нього паспорту громадянина СРСР, і цей факт має для заявника юридичне значення для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України». На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved