Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15.11.2023 року адвокат Біліченко О.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом, в обґрунтування якого вказує, що [PERSON] у період з 1977 року по 2016 рік працювала у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ». Позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-перифиричної \~ \~ \~ \~ангіо дистонії, \~ \~ \~ \~ускладненої дисциркулярною енцефалопатією з вестибулопатією та астено-невротичним синдромом, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, на фоні ретроспондилолістезу тіла Ь2 (5 мм), стійким больовим і м`язово-тонічним компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозуу поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня з порушенням функції ходи) суглобів; 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група «В». ЛН другого ступеня.» Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.02.2018 року (Форма П-4): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 12.01.2018 року. Пунктом 16 Акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (39 років 04 місяці, як слідує з Інформаційної довідки та трудової книжки і медичного висновку). Згідно пункту 17 Акту: «Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в цьому пункті». В пункті 9 Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання, затвердженій заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 05.05.2017 року також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у першій колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів. Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 60 %. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я (а саме отриманням професійного захворювання). Отримання позивачем професійного захворювання, і як наслідок цього - 3 група інвалідності та втрата професійної працездатності на 60 % - призводить її до фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачем. [PERSON] має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє їй душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивачу 64 років, з яких більшу половину життя вона працювала за робітничим професійним напрямком на підприємстві відповідача. Вона втратила своє здоров`я, змінився стан та якість життя, що завдає їй постійних моральних страждань. Виходячи з наведеного вище, позивач оцінює спричинену їй відповідачем моральну шкоду, (внаслідок фізичних та душевних страждань) в грошовому вимірі в розмірі 60 000 грн. Просить суд: - стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" на користь [PERSON] одноразово грошову суму в розмірі 60 000 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн. 04.12.2023 представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Мілінчук Л.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказала, що робота позивача за Списком №1, що дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, сама по собі передбачає, що це роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, де рівень впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, крім зростання хронічної захворюваності (виробничо обумовленої та захворюваності з тимчасовою втратою працездатності), призводять до розвитку професійних захворювань. Якби умови праці були оптимальні або допустимі, то позивач не мала б права на законодавчо встановлені пільги та компенсації, що встановлені для працівників, які зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці. Позивач чітко усвідомлювала, що виконувана нею робота пов`язана з безпосереднім впливом шкідливих факторів виробничого середовища на організм працюючого. Відповідно, позивач мала можливість реалізувати своє право на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язаній із впливом на її організм шкідливих виробничих факторів. Позивач має стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 39 років 05 місяців. Тривалий стаж роботи на підприємстві в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, свідчить про те, що це був власний вибір позивача продовжувати трудову діяльність в умовах праці з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 з усвідомленням негативного пливу на організм. Відповідач у відносинах з позивачем діяв правомірно, добросовісно, що виключає підстави для відшкодування моральної шкоди. У відповідності до вимог законодавства відповідач забезпечував проведення періодичних медичних оглядів працівників, в тому числі і позивача. Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь», який в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) вказано як обставину виникнення хронічного професійного захворювання (п. 16), в даному випадку залежав виключно від позивача. Відповідач не наділений правом, за відсутності на те правових підстав, з власної ініціативи перевести або звільнити працівника, який тривалий час працює на робочому місці з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці. Системний аналіз чинного законодавства вказує про допустимість та правомірність зайнятості працівників на роботах з важкими та шкідливими умовами праці в порядку, визначеному законом. Якби залучення працівників до робіт з важкими та шкідливими умовами праці не допускалось чи було протиправним, то не було б потреби прийняття компетентними органами нормативно-правових актів, що визначають особливості роботи та пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці. За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зі сторони відповідача не встановлено порушень щодо забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту, порушення чи невиконання технологічних регламентів, порушень режиму експлуатації технологічного устаткування та інших порушень. Наведеними вище по тексту відзиву аргументами підтверджено відсутність протиправної поведінки відповідача щодо моральної шкоди, яку зазнав позивач через встановлення йому професійного захворювання внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Позивач оцінює моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в грошовому вимірі в розмірі 60 000,00 гривень, при цьому не наводить обґрунтування та належних доказів на підтвердження такого розміру компенсації моральної шкоди. Відповідач вважає, що при ухваленні рішення необхідно взяти до уваги, що позивачем не надано висновків лікувально-профілактичного закладу або лікарсько- консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли у нього в результаті професійного захворювання. До того ж, не надано достатніх обґрунтувань, які б були беззаперечними доказами перенесення моральних страждань саме від професійного захворювання, оскільки у справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан позивача, а тому розмір моральної шкоди, що заявлений до стягнення, є необґрунтованим та завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості. З урахуванням наведених аргументів, відповідач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 60 000,00 гривень не відповідає вимогам розумності та справедливості, а сама вимога до відповідача про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають утриманню та перерахуванню до відповідного бюджету за рахунок фізичної особи, якій виплачується дохід при здійсненні виплати на виконання відповідного судового рішення. У випадку, якщо особа відшкодовує на користь фізичної особи моральну шкоду, вона виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок із суми такого доходу та за рахунок фізичної особи, якій виплачується такий дохід. Викладені вище обставини вказують на безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача 60 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, та є такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням зазначених вище обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. 07.12.2023 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення представника безпідставними, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. 11.12.2023 року представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Мілінчук Л.В. подала заперечення, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 20.11.2023 року суддя відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 20.12.2023 року суддя відмовив представнику відповідача у задоволенні заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами по справі склались правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 1977 року по 2016 рік працювала у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 08.12.2016 року Позивач звільнилась з ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наразі не працює. Відповідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.01.2018 року, № 30, виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-перифиричної \~ \~ \~ \~ангіо дистонії, \~ \~ \~ \~ускладненої дисциркулярною енцефалопатією з вестибулопатією та астено-невротичним синдромом, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, на фоні ретроспондилолістезу тіла Ь2 (5 мм), стійким больовим і м`язово-тонічним компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозуу поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня з порушенням функції ходи) суглобів; 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група «В». ЛН другого ступеня.» Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.02.2018 року (Форма П-4): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 12.01.2018 року. Пунктом 16 Акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (39 років 04 місяці, як слідує з Інформаційної довідки та трудової книжки і медичного висновку). Згідно пункту 17 Акту: «Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в цьому пункті». В пункті 9 Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання, затвердженій заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 05.05.2017 року (далі - Інформаційна довідка ) також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у першій колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0835305 від 05.03.2018 року Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія АБ № 0034494 від 05.03.2018 р. - ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 60%. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] в період тривалого виконання роботи на підприємстві відповідача, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримала ряд професійних захворювань, в результаті чого їй встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Посилання представника відповідача на те, що позивач була обізнана із шкідливими умовами праці, погодилась на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржилась, за результатами періодичних медичних оглядів визнавалась придатною для роботи за професією, і фактично приховала погіршення стану свого здоров`я, чим сприяла настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язок виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи представника відповідача про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями їй рекомендовано проходити стаціонарне лікування. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від неї докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих нею захворювань, внаслідок яких вона визнаний інвалідом 3 групи з втратою 60% професійної працездатності. Позивач не має змоги вести звичне життя, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушена витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60000 грн. При ухваленні рішення суд відхиляє доводи представників відповідачів про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Так, п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом. За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21. Отже, суд прийшов до висновку щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів. Судові витрати. При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Судовий збір, від якого був звільнений позивач, складає 1073,60 гривень. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 09.11.2023 року, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 09.11.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 09.11.2023 року позивач сплатила адвокату 10 000 гривень. До суми правничої допомоги адвокат Біліченко О.О. включив участь в одному судовому засіданні в розмірі 2000 гривень. Проте справа розглянута судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, тому судові засідання не проводились. Інші роботи, виконані адвокатом, відповідають процесуальним діям, які були здійснені в ході розгляду справи, заперечення з боку представників відповідачів щодо їх розміру суд не приймає, оскільки вони є безпідставними, а тому сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved