Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності трудової книжки. На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що вона є особою пенсійного віку та звернулася до ПФУ для уточнення щодо оформлення пенсії. Під час перевірки її документів було виявлено помилку у написанні її по батькові російською мовою, а саме зазначено, як " [PERSON] ", а у інших документах зазначено, як " [PERSON] ". Через допущені помилки заявник може бути позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії. У зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] . Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного окремого провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного окремого провадження без виклику (повідомлення) сторін повідомлені належним чином. Представник заінтересованої особи надав письмовий відзив на заяву, у якому просив об`єктивно дослідити усі матеріали справи. Від сторін до суду не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що правильність написання по-батькові заявника [PERSON] , [INFO] , українською мовою - " [PERSON] ", а російською мовою " [PERSON] ", що підтверджено паспортом громадянина України [NUMBER] , виданого 24 лютого 2000 року Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, карткою фізичної особи - платника податків від 17.08.2006, дипломом № [NUMBER] , виданим 23.07.1982, свідоцтвом про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 09.12.1989 Відділом ЗАЦС Ленінського РВК м. Києва, свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № [NUMBER] від 11.10.2001, які видані на ім`я заявника (а.с. 4-5, 6, 10, 11). З трудової книжки [NUMBER] від 03.08.1982 вбачається, що вона видана на ім`я російською мовою " [PERSON] , [INFO] " (а.с. 7-9). Тобто, судом встановлено, що 03.08.1982 на ім`я заявника оформлено та видано трудову книжку [NUMBER] , де її по-батькові російською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с. 7-9). Предметом розгляду справи, як про це просить заявник, є саме підтвердження належності заявниці вказаної трудової книжки. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. З трудової книжки [NUMBER] від 03.08.1982, а також інших доказів, наданих заявником, вбачається, що така оформлена саме на ім`я заявника - [PERSON] , [INFO] . З наведених вище обставин, враховуючи, що заявниця позбавлена можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб вона позбавлена можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту її прав у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Проводячи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка [NUMBER] від 03.08.1982 дійсно належить заявнику, про що свідчить відповідність у наданих документах, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved