Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 25.12.2012 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року. Вона з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина проживає разом із нею, за час окремого проживання, відповідач кошти на утримання спільної дитини не надавав. Оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, добровільно сплачувати кошти на утримання дитини не бажає, тому просила суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 23.10.2023 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву в якому повністю заперечує проти позовних вимог позивачки, вважає їх безпідставними, та такими, що не можуть бути задоволені судом, виходячи з наступного. Дійсно в період з 25 грудня 2012 року по 22 лютого 2019 року позивачка та відповідач перебували у законному шлюбі, та [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу, [PERSON] до серпня 2023 року проживав разом з матір`ю та протягом цього часу, відповідач надавав матеріальну та іншу необхідну допомогу синові, шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок, а також на рахунок її сестри. Крім того, здійснював всі передбачені законом та моральним обов`язком дії щодо виховання та утримання сина. У зв`язку з тим, що позивачка має другу маленьку дитину, яку вона виховує самостійно, між сторонами було вирішено, що [PERSON] буде проживати з батьком у м. Полтава. Таким чином, з серпня 2023 року, [PERSON] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . З 01 вересня 2023 року Тимур навчається в Комунальному закладі «Розсошенська гімназія Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області». Враховуючи, що дитина проживає з відповідачем та знаходиться повністю на його утриманні, представник відповідача просила суд: -відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] за безпідставністю. Позивач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом на подачу відповіді на відзив не скористалася. Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно заяви представника відповідача від 08.01.2024 року, просила суд розгляд справи провести без їх участі, з урахуванням позиції викладеної у відзиві на позовну заяву. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року. Сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області від 04.03.2013 року, актовий запис № 21. Позивач вказує, що відповідач не надає кошти на утримання спільної дитини у достатньому для її віку розмірі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181\~СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз статті 181\~СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину виникає в того з батьків, хто проживає окремо від неї. В той час судом встановлено, що згідно Акту про встановлення факту проживання від 28.08.2023 року, [PERSON] фактично проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно довідки № 08-08/670 від 19.10.2023 року директора КП «Розсошенської гімназії Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» - Яловець Є. встановлено, що [PERSON] навчається у вказаній гімназії в 5-В класі. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Беручи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із відповідачем, аліменти в свою чергу є власністю дитини та повинні витрачатися виключно за цільовим призначенням в її інтересах, а тому суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Outcome: dismissed