Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-2914/840-0479 (на придбання майна), відповідно до п.1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 121\~240 доларів США (за курсом НБУ видана сума кредиту є еквівалентною 612\~262,00 грн.), строком до 10 листопада 2037 р. Цільове призначення виданого кредиту відповідно до п.1.3 кредитного договору: на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ціна квартири 612\~262,00 грн., що підтверджується п.2.1 договору купівлі-продажу квартири, тобто предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , було придбано повністю за суму виданих кредитних коштів. 20.11.2007 р. між сторонами було укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку банку, було передано предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 28,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором позивач звернувся з позовом до суду. По справі №2-177/11 Обухівським районним судом Київської області було задоволено позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму в розмірі 997\~051,02 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання рішення 20.09.2011 р. було видано виконавчий лист №2-177/11, який було подано на примусове виконання до Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області. В рамках подальшого примусового виконання виконавчого провадження ВП №31160163, було описано та арештовано нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом №2-177/11. 13.02.2019 р. електронні торги не відбулись, в зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (протокол №387651 від 13.02.2019 р.). 20.02.2019 р. державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Курашовою К.В., складено акт №31160163 про передачу нереалізованого майна. 07.03.2019 р. приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Саєнко Е.В. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,20 кв.м, житловою площею 28,40 кв.м., за позивачем та видано свідоцтво № [NUMBER] , номер запису про право власності: 30608387 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №158850148 від 07.03.2019 р.). Позивач здійснив зняття зареєстрованих осіб: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом подачі заяви власника до органів ЦНАП по місцю реєстрації. Листом вих.№1293/12-22 від 23.08.2022 р. виконавчий комітет Української міської ради, підтвердив інформацію про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] . Представниками позивача з метою з`ясування/підтвердження кола осіб, що фактично проживають у нерухомості банку, було здійснено виїзди за вищевказаною адресою, про що було складено акти від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р., згідно яких двері квартири ніхто не відчинив, сусіди повідомили, що не знають, хто проживає в квартирі. В серпні 2022 р. позивачем було направлено відповідачу вимогу про добровільне виселення, яка була повернута без вручення-за закінченням терміну зберігання, однак добровільного звільнення житлового приміщення не відбулося. 07.03.2019 р. право власності відповідача на вказану квартиру припинилося. В зв`язку з цим представник позивача просить суд за результатами розгляду позовної заяви винести рішення про виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП : [NUMBER] ) з квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1781593932231), стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн. 10.01.2023 р. ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загальними позовного провадження. 06.03.2023 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 17.04.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не зареєстрована та не проживає. З актів представників банку від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р. не можливо встановити, хто дійсно проживає в квартирі. Позивач стверджує, що нібито у спірній квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] , та їх неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , на підтвердження даних обставин позивач надав копію акту встановлення факту перебування у жилому приміщенні від 18.01.2023 р., при цьому неможливо належним чином встановити обставини, на які посилається позивач. Виникає сумнів та непорозуміння ті обставини, на які посилається позивач, що нібито ним було належним чином повідомлено відповідачу про необхідність звільнення квартири, у відповідно до положень ст.109 ЖК України. У матеріалах не було надано доказів саме вручення, а не відправлення вимоги, а ч.3 ст.109 ЖК України вимагає саме вручення, а не відправлення вимоги. В зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 10.05.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача звернув увагу на дії, які вчиняються/вчинялися та можуть бути вчинені відповідачем на обмеження прав позивача, як власника квартири [ADDRESS] , а саме: відповідачем було здійснено реєстрацію сторонніх осіб в предметі іпотеки всупереч вимогам договору іпотеки та прямій забороні, що міститься в ЗУ «Про іпотеку», крім того з 2-х зареєстрованих осіб одна особа була неповнолітня; 11.02.2020 р. не будучи власником зазначеної квартири [ADDRESS] вже майже 11 місяців (з 07.03.2019 р. власником був позивач), відповідач через свою довірену особу уклала договір оренди (тобто нікчемний правочин) квартири [ADDRESS] з [PERSON] з строком дії до 10.02.2021 р. 18.01.2023 р. складено акт згідно якого під час здійснення перевірки стану майна банку за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми. Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини, які б надавали останній права на використання квартири для перебування та/або зберігання особистих речей (оренда, найм тощо), тобто відповідач починаючи з 07.03.2019 р. фактично проживає, укладає нікчемні правочини, отримує дохід і може здійснити будь-які інші протиправні дії з майном, власником якого є позивач на безоплатній основі без будь-яких правових підстав. Доводи викладені представником відповідача у відзиві не спростовують позовні вимоги, є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. 11.05.2023 р. до суду надійшла заява представника відповідача в якій він просив суд у зв`язку з тим, що позивач вимагає виселення із спірного житлового приміщення серед інших [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тобто малолітніх осіб дітей шести та чотирьох років, залучити до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради. 11.05.2023 р. ухвалою суду було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог Виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області як орган опіки та піклування. 18.07.2023 р. ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.09.2023 р. в судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснив, що право власності на квартиру належить банку, відповідачами вчиняються перешкоди в користуванні майном. Квартира перейшла банку на підставі виконавчого провадження, у відповідача був борг. Квартира перейшла банку в рахунок погашення боргу. Попередня власник [PERSON] проживає в Запоріжжі, в квартирі не зареєстровані. Зараз в квартирі проживає родина [PERSON] з дітьми. Просив виселити всіх, відповідача разом співвідповідачами. До співвідповідачі [PERSON] позов не заявлено. 11.09.2023 р. в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову, пояснив, що було подано відзив на позов. Позов до співвідповідачів [PERSON] не заявлявся та не уточнювався, після їх залучення співвідповідачами. Підготовче засідання вже закінчено і вже пізно його подавати, докази про проживання [PERSON] в квартирі відсутні. 17.10.2023 р. ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про повернення слухання справи на стадію підготовчого судового засідання. 08.12.2023 р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено доводи раніше викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того зазначено, що відповідач [PERSON] без відповідної згоди позивача надає у користування предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS] , а співвідповідачі незаконно користуються майном належним позивачу з 07.03.2019 р. не маючи для цього жодних правових підстав. Отже, пред`явлена позовна заява про виселення в частині виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] містить докази фактичного проживання, вчинення з їх сторони перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном, а відповідачами не було надано жодних пояснень чи доказів на підтвердження спростування вимог пред`явленої позовної заяви саме до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В зв`язку з цим просив суд за результатами розгляду позову винести рішення про виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн. 16.01.2024 р. в судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, в своїй заяві просив судове засідання провести без його участі та ухвалити рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а саме виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати. 16.01.2024 р. в судове засідання представник відповідача [PERSON] не з`явився, в своїй заяві просив провести судове засідання без його участі. 16.01.2024 р. відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. 16.01.2024 р. представник третьої особи Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просив суд справу розглядати без його участі. На підставі ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-2914/840-0479 (на придбання майна), згідно п.1.1. [PERSON] був наданий кредит в сумі 121\~240 доларів США (за курсом НБУ сума кредиту є еквівалентом 612\~262,00 грн), строком до 10.1120237 р. Згідно п.1.3 договору призначення кредиту на придбання майна: двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7-12) 20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно п.1.1 для забезпечення виконання боржником [PERSON] зобов`язань визначених основним договором іпотекодавець передав в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири посвідченим 20.11.2007 р. (а.с.13-14). З копії договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2007 р. вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , ціна якої становила 612\~262,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладання договору становить 121\~240,00 доларів США, які сплачені покупцем продавцю. (а.с.15) З копії протоколу №387651 проведення електронних торгів вбачається, що торги не відбулися з 09.00 по 18.00 год. 13.02.2019 р., реєстраційний номер лота 327037 іпотека, двокімнатна квартира [ADDRESS] . (а.с.20) Згідно копії акту старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області від 20.02.2019 р. в зв`язку з тим, що 13.02.2019 р. електронні торги з реалізації арештованого майна боржника не відбулися, за заявою стягувача АТ «Універсал Банк» про залишення нереалізованого майна на електронних торгах, предмет іпотеки квартира за адресою: [ADDRESS] було залишено за АТ «Універсал Банк». (а.с.16-17) 07.03.2019 р. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. видав свідоцтво про право власності АТ «Універсал Банк» на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.18) З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158850148 від 07.03.2019 р. власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є Акціонерне товариство «Універсал банк». (а.с.19) Копією довідки №605/01-16 від 22.11.2019 р. підтверджується, що згідно Реєстру територіальної громади міста за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.21) Позивачем вказані особи були зняті з реєстрації за вказаною адресою. Згідно копії довідки Вих-АП №1293/12-22 від 23.08.2022 р. за адресою [ADDRESS] зареєстрованих осіб не має. (а.с.22) З Актів від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р. вбачається, що під час перевірки стану майна банку, яке знаходиться на балансі та належить на праві власності АТ «Універсал Банк» за адресою: [ADDRESS] встановлено, що двері квартири [ADDRESS] на неодноразові дзвінки не відчинили, сусіди нічого повідомити не змогли. (а.с.23-25) 29.08.2022 р. АТ «Універсал банк» звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про добровільне виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с.26) Вказана письмова вимога поштою була надіслана [PERSON] , що підтверджується копіями квитанції, конверту, рекомендованого повідомлення (а.с.27-29) Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конституційне право особи на житло містить заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. Особа може користуватися лише тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла (гл.28 ЦК), членів його сім`ї (ст..405 ЦК, ст.156 ЖК), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК, ст..61 ЖК), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст.ст.64. 160 ЖК) Право власності на квартиру відповідача [PERSON] , було правовою підставою для проживання, як самого відповідача так і членів сім`ї чи інших осіб за адресою: [ADDRESS] . 07.03.2019 р. право власності відповідача [PERSON] на вказану квартиру припинилося. Так як відповідач втратила і право користування квартирою, а відповідно до ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім`ї чи будь-які інші фізичні особи, також втратили право користування квартирою [ADDRESS] у зв`язку з припиненням права власності у відповідача [PERSON] . З копії договору оренди квартири від 11.02.2020 р. вбачається, що [PERSON] , через довірену особу передала [PERSON] в оренду квартиру [ADDRESS] . (а.с.101-102) Крім того, передача квартири в оренду підтверджується копією акту №1 здачі-приймання квартири та майна та описом майна в квартирі за вказаною адресою. (а.с.103) З копії акту від 18.01.2023 р. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.65) 24.01.2023 р. поштою АТ «Універсал Банк» надіслав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] письмову вимогу про добровільне виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності вих.№259 від 24.01.2024 р. (а.с.66-68) Однак вказана вимога позивача залишилася без відповіді. В постанові ВСУ №6-709цс16 від 16.11.2016 р. викладена правова позиція, згідно якої, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц п.38, 92 міститься висновок, що негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернення до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. В зв`язку з цим негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного порушення права. Згідно ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р. примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Представником банку неодноразово направлялися вимоги відповідачу [PERSON] про добровільне виселення з квартири, здійснювалися виїзди до вказаної квартири представниками банку для добровільного врегулювання питання про виселення, потрапити до квартири не було можливості. Таким чином дії позивача по добровільному виселенню відповідача з квартири результатів не дали. Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на вказану квартиру. Частиною 2 ст. 109 ЖК України встановлено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Так як квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, то дана обставина є підставою для задоволення позову в частині виселення відповідача [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Що стосується залучених до участі у справі співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд виходить з наступних положень законну. Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Разом з тим після винесення ухвали суду про залучення до участі у справі співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] представником позивача [PERSON] не було уточнено позовні вимоги до вказаних осіб, не надано суду уточнена позовна заява щодо співвідповідачів. Представник позивача надіслав поштою на адресу за якою проживають співвідповідачі копії первісної позовної заяви, в якій вказано лише відповідача [PERSON] та позовні вимоги до неї. Таким чином, враховуючи, що позивачем не уточнено позовних вимог\~до співвідповідачів, не визначено їх статусу, суд вважає, що\~позов відносно\~співвідповідачів задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаних співвідповідачів. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів; показаннями свідків. Ст.89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із положеннями\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині виселення відповідача [PERSON] позов підлягає задоволенню, відносно співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в задоволенні позову необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial