Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , у якій він просить зобов`язати відповідачів: передати належну йому на праві приватної власності частку його нежитлового приміщення площею 42,50 кв.м. в секції 3 вбудоване на 1-му поверсі багатоповерхового будинку [ADDRESS] та передати документи на нежитлове приміщення згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року, необхідні для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості; зобов`язати звільнити нежитлове приміщення. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на нежитлові приміщення нежитлові приміщення А-10 за адресою [ADDRESS] площею 42,50 кв.м., секція 3В, приміщення 4-1. Заборонено [PERSON] , [PERSON] та іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень А-10 за адресою [ADDRESS] площею 113,9 кв.м., секція 3В, приміщення 4-1. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2022 року витребувано у позивача [PERSON] \~відомості щодо дати народження відповідача у справі № 490/1507/22 [PERSON] та [PERSON] . Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2022 року виправлено описку в ухвалах Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2022 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2022 року виправлено описки в ухвалах Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2022 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик та допит свідків закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позову, у якому він просить відмовити у задоволенні позову з оґляду на його необґрунтованість. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та представник відповідачів [PERSON] [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву позивача про можливість розгляду справи без його участі та участі його представника, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін справи, які не з`явилися. Відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Між ПП «Вега-груп» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) 18 жовтня 2018 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2/Н, відповідно до якого Продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, передати у власність Покупцеві майнові права на нежитлове приміщення, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти та оплатити майнові права (далі Договір). \~ \~ \~ \~Нежитлове приміщення, яке зазначено в п. 2.1, майнові права на яке придбає Покупець, має такі характеристики: будівельна адреса м. Миколаїв, просп Героїв України та вул. Новоодеська; загальна площа (в м.кв.) 156, 40; поверх 1; секція 3 (пункту 2.2 Договору). Відповідно до пункту 4.1 майнові права за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту. Акт підписується Сторонами не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дати введення Об`єкту нерухомості в експлуатацію за умови здійснення Покупцем оплати 100% загальної вартості майнових прав, що визначені у п.5 даного Договору. Запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості IV квартал 2019 року. Сторони Договору погодилися, що загальна вартість майнових прав за даним Договором щодо вартості 2 045 712 грн 00 коп. (пункт 5.1 Договору). Сторонами погоджено графік оплати за Договором, відповідно до якого: 23.10.2018 року сплачується 4% від вартості нежитлового приміщення у розмірі 100 000 грн 00 коп.; 09.11.2018 року сплачується 68% вартості нежитлових приміщень у розмірі 1 400 000 грн 00 коп.; 25.12.2018 року сплачується 28% вартості нежитлового приміщення у розмірі 545 712 грн 00 коп. З наданих позивачем копій платіжних доручень слідує, що позивач на виконання Договору здійснив такі платежі: 19 жовтня 2018 року 100 000 грн 00 коп.; 01 листопада 2018 року 890 000 грн 00 коп. та 510 000 грн 00 коп.; 21 грудня 2018 року 545 712 грн 00 коп. Як зазначає позивач нежитлові приміщення, майнові на які він придбав, було розподілено на дві частини, та було продано ПП «Вега-груп» іншим особам, двоє з яких відповідачі у цій справі. З матеріалів справи слідує, що між ПП «Вега-груп» (Продавець) та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу майнових прав на щодо нерухомого майна, будівельна адреса м. Миколаїв, просп Героїв України та вул. Новоодеська; загальна площа (в м.кв.) 113,9 кв.м.; поверх 1; секція 34; приміщення 4-1 (пункту 2.2 Договору). Запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта нерухомості IV квартал 2020 року. З відомостей з Державного реєстру речових прав слідує, що [PERSON] на праві власності належать частина у праві власності на нежитлові приміщення А-10 загальною площею 99 кв.м., за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2397630948101). Підставою для державної реєстрації є: акт приймання передачі майнових прав на нежитлове приміщення, серія та номер 5-1, 5-2, виданий 17 травня 2021 року відповідно до договору купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер 4/Н, виданий 03 вересня 2019 року. [PERSON] є власником частини у праві власності на нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS] площею 99 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2397630948101) На замовлення позивача судовий експерт Шапошникова Е.О. склала висновок експерта № 115-186, яким встановлено, що нежитлові приміщення, які в договорі купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року (площею 156, 4 кв.м.) та Додатку № 2 до договору купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року за будівельною адресою м. Миколаїв, просп Героїв України та вул. Новоодеської, частково співпадають з нежитловими приміщеннями першого поверху (секція 3 будинку) багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , в частині, межі якої зазначені синім кольором на рис. 14 дослідницької частини висновку експерта, та описано на сторінках 24 і 25 дослідницької частини висновку експерта. Станом на дату проведення дослідження, у нежитлових приміщеннях влаштовані перегородки, закладені прорізи, влаштовані прорізи. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що він є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Отже, предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності у позивача [PERSON] права витребувати у відповідачів нежитлового приміщення, розташоване за вказаною адресою та підстави набуття відповідачем права власності на це майно. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників та регулюються Цивільним законодавством регулюються (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України). Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи) (частина перша статті 2 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом, свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу;\~справедливість, добросовісність та розумність. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 Цивільного кодексу України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є\~, зокрема, договори та інші правочини (пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.\~Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до частини першої статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.\~Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (частина друга статті 656 Цивільного кодексу України). Статтею третьою Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від\~12 липня 2001 року № 2658-III\~майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. Аналіз вказаних норм дає можливість дійти висновку, що за договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі №766/19919/18, під майновим правом потрібно розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна (постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16). Частиною 2\~статті 331 Цивільного кодексу України\~встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень\~статті 331 Цивільного кодексу України\~у зв`язку з нормами статей\~177 - 179,\~182 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 березня 2018 року у справі №\~\~909/935/15. З пункту 4.1. Договору № 2/Н від 18 жовтня 2018 року слідує, що майнові права за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту. Акт підписується Сторонами не пізніше 5 робочих днів з дати введення об`єкта нерухомості в експлуатацію за умови здійснення Покупцем оплати 100% загальної вартості. При цьому позивачем не надано доказів підписання ним акту про передачу йому від ПП «Вега-груп» майнових прав на нежитлове приміщення, загальною площею 156,40 кв.м., на першому поверсі будинку [ADDRESS] (секція 3) та доказів проведення державної реєстрації його права власності на зазначені вище нежитлові приміщення. Щодо права власності відповідачів на нежитлові приміщення загальною площею 99,9 кв.м. по [ADDRESS] , то таке право на новостворене майно отримано відповідачами у визначеному законодавстві порядку про що внесено відповідну інформацію до Державного реєстру речових. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 29 березня 2018 року у справі №\~\~909/935/15, від 10 квітня 2018 року у справі №910/25314/13. Суд зазначає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За такого, слід встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Судом встановлено, що позивач не отримав права власності на нежитлові приміщення, тобто він не є їх власником в розумінні Цивільного кодексу України. За такого, позивач у цій справі не наділений правом звертатися до суду із позовом про передачу йому майна до особи, яка отримала право власності на це майно у визначеному законом порядку. Із встановлених судом обставин вбачається, що умови договору купівлі-продажу майнових прав, укладених між [PERSON] та ПП «Вега-груп» є невиконаними. Однак відповідних позовних вимог у цій справі, які б відповідали характеру договірних правовідносин у зв`язку з невиконання договору купівлі-продажу майнових прав, укладеним з ним, позивачем у цій справі не заявлялося. У даному випадку має місце неспростована презумпція правомірності правочину, а саме договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПП «Вега-груп» та [PERSON] , [PERSON] , який підлягає виконанню сторонами. Отже, нежитлові приміщення, які на праві власності належать відповідачам, не можуть бути у них витребувані. За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. На думку суду належним способом захисту прав позивача [PERSON] у даному випадку є звернення з відповідним позовом про стягнення збитків за внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ним та ПП «Вега-груп». Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні. Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2022 року у зв`язку із розглядом справи № 490/1507/22 застосовано заходи забезпечення позову. Оскільки у цій справі судом ухвалено рішення по суті позовних вимог, відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України, застосовані судом заходи забезпечення позову слід скасувати. Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed