Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

У вересні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.08.2019 між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладеного шлюб, зареєстрований Центральним відділом державного реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом №2043. Від шлюбу дітей у сторін не має і на момент подання позову вона не вагітна. У позовній заяві зазначено, що перші непорозуміння і проблеми в стосунках почалися на при кінці 2021 року, між сторонами почали виникати суперечки і невдоволення різного побутового характеру, спроби вирішити конфлікти не вдавалися, вони не знаходили спільну мову, та почала відчувати віддаленість і відчуження одне від одного. З часом, невирішені конфлікти переросли в особисту образу та втрати довіри. Вона почала відчувати, що її потреби, бажання і очікування не враховуються, і це призводить до більшої напруги. Позивачка вказує, що внаслідок численних конфліктів, непорозумінь, образ, підозр вони втратили довіру один до одного, що стало ключовим елементом розпаду їх стосунків, тому, починаючи з 27.04.2022 р. вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують зовсім. Позивачка вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, є всі юридичні і фактичні підстави для розірвання шлюбу, окрім того просить змінити на дошлюбне «Жонца». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у позовній заяві позивачка просить суд у випадку своєї неявки в судове засідання здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що сторона позивача щодо заочного розгляду справи заперечень не виклала, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, що 27 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2043, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін дітей не має. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, з матеріалів справи, та з встановлених судом обставин в судовому засіданні, суд не вбачав виявлення бажання у подружжя надання їм строку на примирення, враховуючи і те, що в судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань з цього приводу. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами дійсно не склалося, тривалий час подружжя не проживає разом, фактично між ними припинені і шлюбні стосунки, і ведення спільного господарства і взагалі спілкування. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам. За встановлених судом обставин, повно та всебічно з`ясовано фактичні взаємини подружжя, небажання сторін вживати заходи щодо примирення, й зокрема, те, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявили бажання після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved