Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 17.12.2016 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 13.06.2023 року має заборгованість у розмірі 64351,67 грн., з яких: 52641,45 грн. - заборгованість за кредитом, 11710,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду відповідач не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами: ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач підписала анкету-заяву №б/н від 17.12.2016 року, згідно з якою приєдналася до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку, отримала кредитний ліміт на картковий рахунок та зобов`язувалася погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. До анкети-заяви позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з витягу із статуту АТ КБ «ПриватБанк», за рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року №519 Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.12.2016 року, станом на 13.06.2023 року заборгованість [PERSON] становить 64351,67 грн., з яких: 52641,45 грн. - заборгованість за кредитом, 11710,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої Цивільного кодексу України інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 64351,67 грн. за кредитним договором №б/н від 17.12.2016 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення від 19.07.2023 року позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved