Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

24.11.2023 АТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 07.03.2019 [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг нею ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені клієнту, про що свідчить її підпис у Паспорті споживчого кредиту. АТ "А-Банк" свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачці кредит (встановивши кредитний ліміт) у відповідному розмірі. Натомість відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеним порушенням станом на 05.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 104314,25 грн., яка складається з: 62075,02 гривень заборгованості за кредитом, 42239,23 грн. заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги. Банк неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці sms-повідомлень та дзвінків з вимогою сплатити заборгованість, що не дало результату. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з вдповідача на свою користь заборгованість за кредитом та судові витрати. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі на підставі поданих доказів. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до приписів ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 07.03.2019 встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ "Акцент-Банк" (далі - А-Банк) за отриманням банківських послуг. Вона погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] своїм підписом підтвердила, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування - отриманий. У паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 07.03.2019, який підписаний [PERSON] , визначені основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання; ліміт кредиту - до 50 000 грн.; строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надають споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця; пільгова процентна ставка - 0,000001%, базова процентна ставка - 3,9 %, річна 46,8 %; тип процентної ставки - фіксована. Згідно з довідками за лімітами за картами, [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано різні картки із строком дії до жовтня 2027 року, встановлено кредитний ліміт у розмірі 8200 грн., який неодноразово збільшувався, востаннє-28.10.2020 до 63 000 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", розміщений на сайті банку та Тарифи за користування кредитною картою «Універсальна», «Універсальна GOLD», "Зелена". З виписки по картці клієнта [PERSON] та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.03.2019, станом на 05.10.2023, встановлено, що остання користувалася кредитними коштами, погашала наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 104314,25 грн., яка складається з: 62075,02 гривень заборгованості за кредитом, 42239,23 грн. заборгованості за відсотками. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. В ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 07.03.2019 виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт), відповідно до умов договору та умов, які визначені в Паспорті споживчого кредиту, з якими вона погодилася, що підтвердила своїм підписом. Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.10.2023 становить 104314,25 грн., яка складається з: 62075,02 гривень заборгованості за кредитом, 42239,23 грн. заборгованості за відсотками. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного з позивачем договору, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд дійшов висновку, що позов АТ «А-Банк» є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що з державного бюджету підлягають поверненню 1342,00 грн., що дорівнює 50 % судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (2684,00 грн. х 50% = 1342,00 грн.). Інша частина понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн., відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved