Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . 23 грудня 2015 року шлюб розірвано. Згідно рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 23.12.2015 року на її користь на утримання сина стягувались аліменти до досягнення сином повноліття в твердій грошовій сумі 1000грн. на місяць, яка була менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину (1416,50грн./міс.) На збільшення аліментів не подавала, оскільки сподівалася, що відповідач буде допомагати платити за навчання повнолітнього сина, але 24.10.2023 року сину виповнилось вісімнадцять років і відповідач взагалі перестав платити аліменти, хоча знає, що дитина продовжує навчання на платній основі. З 02.10.2023 року син [PERSON] навчається на денній формі (стаціонар) на 1-му курсі, І ступеня по спеціальності «Інформатика» у вищій школі економіки в Бидгощі, Польща (рік вступу 02.10.2023, рік закінчення 31.03.2027). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 5000грн. щомісячно. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання сина. Вона не в змозі самостійно утримувати їх сина, у зв`язку з тим, що на її утриманні є менший син [PERSON] , [INFO]. Оскільки син [PERSON] поступив на денну форму навчання в іншу країну, їй довелося винаймати кімнату, яка згідно договору щомісяця коштує 4500грн. (500 злотих). Також 5200грн. (600 злотих щомісяця висилає сину на продукти). Було сплачено за навчання сина за перший семестр 27300грн. (700 доларів США). До 01.02.2024 року необхідно сплатити за II семестр 2024 року. Тобто в місяць вартість навчання, придбання продуктів та проживання становить понад 14000грн. Дитині також потрібні підручники, одяг, взуття, засоби гігієни, ліки, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду з позовом. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання аліменти в твердій грошовій сумі 5000грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, а саме до 31.03.2027 року за умови, що він буде продовжувати навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила суд їх задовольнити, додатково пояснила, що за рішенням суду до досягнення сином повноліття відповідач сплачував недостатню суму для забезпечення потреб сина. Після досягнення сином повноліття, відповідач допомоги не надає, хоча нотаріально посвідчив заяву, в якій він зобов`язується забезпечувати сина всім необхідним на період навчання. Відповідач разом з дружиною має своє житло, яке придбав кілька років тому, має автомобіль. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Толмачова В.М. заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Від відповідача, його представника надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява була подана особою, яка не має право на звернення до суду з такою вимогою, тобто позивач є неналежним позивачем. Як вбачається з позовної заяви, з вимогами про стягнення аліментів звернулася [PERSON] . Дійсно, до повноліття [PERSON] , відповідач сплачував аліменти на його утримання на користь позивачки по даній справі. На час подання цього позову, син сторін - [PERSON] досяг повноліття та навчається на 1 курсі у Вищій школі економіки у м.Бидгощі (Польща). Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивачка підтвердила, що син [PERSON] не мешкає разом з нею, оскільки проживає в іншій країні. Таким чином, через окреме проживання позивачки та третьої особи по справі, вважають, що позов поданий особою, яка не має права звертатися з такими позовними вимогами, тому слід відмовити їй у задоволенні позову з цієї підстави. Згідно з ч.1 ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання за двох умов: 1) якщо повнолітня дитина, при навчанні, потребує матеріальної допомоги; 2) якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення, третя особа отримувала допомогу від держави, що з 01.11.2023 року дорівнює розміру 2000 гривень. Крім цього, зі сторони міжнародних організацій, українські біженці в Польщі зможуть отримувати грошову допомогу, яка зараз виплачується в розмірі 800 злотих щомісячно на особу. Таким чином, до позову не було надано доказів того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. [PERSON] отримує щомісяця стипендію від учбового закладу. За таких обставин третя особа [PERSON] має кошти, які він отримує самостійно на своє проживання та навчання. Відповідач [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина через наступні обставини. Розмір заробітної плати [PERSON] без урахування податків складає 6826,66 гривень. Тобто, після утримання податків, розмір чистого доходу, який він отримує на руки складає 5400 - 5500 гривень. Згідно позовних вимог, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 5000 гривень, що є непосильною сумою для відповідача по справі та становтиь фактично 90% від його заробітної плати, у зв`язку з чим у нього зовсім не залишиться засобів до свого існування та утримання своєї сім`ї, в тому числі малолітньої дитини. На даний час відповідач має іншу сім`ю, де в родині є малолітня дитина, а саме, [PERSON] , [INFO] . З 12.09.2022 року [PERSON] зарахований до Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №33 «Маринка». Витрати за харчування, в розмірі 350 - 400грн. щомісяця несе родина [PERSON] . Крім цього, за станом здоров`я [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-невропатолога та лікаря-ортопеда. Згідно рекомендацій лікарів, дитині необхідно регулярно займатися з логопедом та вона потребує періодичного профілактичного догляду, стаціонарного та амбулаторного курсів лікування, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Сумської міської ради №01-23/3/957 від 29.11.2023 року. Проходження дитиною курсу реабілітації з логопедом також потребує понесення витрат, оскільки ці курси є платними. Дитина за один місяць відвідує 10 занять, тобто сума становить 3300грн. На проходження лікування та підтримання стану здоров`я дитини відповідач [PERSON] змушений нести щомісячні значні витрати. Дружина відповідача по справі - [PERSON] на цей час не працює, оскільки через стан здоров`я дитини вимушена займатися його лікуванням, фізичним та розумовим розвитком. Додаткових доходів [PERSON] не має. Враховуючи вищевказані обставини, [PERSON] не має можливості надавати своєму сину - [PERSON] матеріальну допомогу на період його навчання у Вищій школі економіки, розташованої у м. Бидгощі (Польща). Просять суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що він отримує стипендію в розмірі 900зл., але для оренди житла, навчання та проживання в Польщі цієї суми недостатньо. Він винаймає кімнату в квартирі разом зі своїм другом та сплачує за житло 500 пол.зл. Кошти на його утримання йому надає матір [PERSON] та чоловік матері [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Суд установив, що з 18.06.2003 року по 23.12.2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.12.2015 року (а.с.13). У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). За рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.12.2015 року стягувалися з [PERSON] аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] не зверталася з позовом про збільшення розміру аліментів до досягнення сином повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. З 02.10.2023 року [PERSON] , навчається на денній формі (стаціонар) на 1-му курсі, І ступеня по спеціальності «Інформатика» у Вищій школі економіки в м.Бидгощ, Польща (вступ 02.10.2023 року, закінчення 31.03.2027) (а.с.12). Згідно з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аргументи представника відповідача, що [PERSON] не має права звертатися з позовом до суду, оскільки син [PERSON] з нею не проживає, суд відхиляє з таких підстав. Відповідно до довідок територіальної громади м.Харкова [PERSON] та її син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] (а.с.3-6,8,17). З серпня 2023 року [PERSON] та син [PERSON] як внутрішньо переміщені особи зареєстрували місце проживання за адресою в [ADDRESS] , де і проживали (а.с.11,14). 27.09.2023 року [PERSON] виїхав за місцем навчання в м.Бидгощ Польща, тому статус внутрішньо переміщеної особи в Україні йому був скасований. У зв`язку з навчанням в Польщі [PERSON] отримав на один рік польську візу як студент (а.с.65). Позивачка [PERSON] та син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за однією адресою в м.Харкові, до моменту виїзду до Польщі [PERSON] проживав разом з матір`ю як внутрішньо переміщена особа за однією адресою в м.Суми, в Польщі [PERSON] перебуває тимчасово, позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] надають грошову допомогу [PERSON] на його утримання у зв`язку з навчанням. Отже, позивачка [PERSON] має правові підстави для звернення з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з навчанням у Вищій школі економіки в м.Бидгощ [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги, хоча й отримує щомісячну стипендію в розмірі 900 пол.зл. Згідно з рішенням стипендіальної комісії Вищої школи економіки [PERSON] надана соціальна стипендія у зимовому семестрі 2023/2024 навчального року у розмірі 3600 пол.зл., щомісячна сума становить 900 пол.зл. (а.с.66). Позивач зазначає, що витрати на сина [PERSON] на навчання, придбання продуктів та проживання щомісячно складають понад 14000грн. Так, найм кімнати згідно договору щомісяця коштує 4500грн. (500 пол.зл.); продукти харчування 5200,00грн. (600 пол.зл.) щомісяця; навчання за перший семестр 27300грн. (700 доларів США). До 01.02.2024 року необхідно сплатити кошти за другий семестр. Позивачка надала письмову інформацію про необхідність сплати за навчання до лютого 2024 року 2668 пол.зл. (а.с.77). Згідно з договором оренди житлового приміщення [PERSON] разом з іншим студентом винаймає житло в м.Бидгощ, вартістю 1100 пол.зл на місяць, тобто сплачує за оренду 500 пол.зл. (а.с.78-79). Позивачка [PERSON] - мати [PERSON] на цей час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною 6-ти років, її утримує чоловік [PERSON] , який є військовослужбовцем ЗСУ. Викладені обставини підтверджуються витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] , довідкою з військової частини про відсутність доходів у [PERSON] (а.с.74-75). [PERSON] отримує соціальну допомогу від держави на себе і на малолітню дитину як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується випискою з її карткового рахунку в банку (а.с.83-84). 05.10.2019 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] »), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.43). Від повторного шлюбу [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.43). Згідно з медичною документацією [PERSON] потребує періодичного профілактичного догляду, стаціонарного та амбулаторного курсів лікування, проходить корекційно-реабілітаційні послуги в центрі Логопед+ (а.с.47-49). Відповідач [PERSON] працює водієм в ТОВ «Сумська м`ясна компанія», щомісячний розмір його заробітної плати за період з 01.05.2023 року по 31.10.2023 року становив 6826грн. (а.с.51). Доказів щодо розміру його заробітної плати на час розгляду справи в суді відповідач не надав. Відповідач [PERSON] в відзиві на позов стверджує про утримання ним дружини [PERSON] та малолітнього сина, сплати ним коштів за заняття дитини з логопедом в розмірі 3300грн. щомісячно, але доказів отримання ним інших доходів для утримання сім`ї суду не надав. 07.08.2023 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Лермонтова Н.М. нотаріально посвідчила заяву відповідача [PERSON] , згідно з якою відповідач дає свою згоду на оформлення усіх необхідних документів, у тому числі і на відкриття візи сину [PERSON] у зв`язку з навчанням, не заперечує проти підписання сином в Республіці Польща договорів на надання освітніх послуг, угод з банком, а також інших документів, пов`язаних з навчанням та проживанням на території Республіки Польща, а також зобов`язується забезпечити дитину необхідними коштами (а.с.73). Тобто, навчання [PERSON] в Польщі було узгоджено з відповідачем [PERSON] . Досліджені докази підтверджують, що повнолітній син сторін [PERSON] , який на цей час навчається в Республіці Польща і не має іншого самостійного доходу, крім стипендії, потребує матеріальної допомоги, і відповідач, який є особою працездатного віку, працює, зобов`язувався забезпечувати сина необхідними коштами, має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину на період навчання. Відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина на період навчання суд враховує матеріальне становище сторін, матеріальне становище [PERSON] , який отримує стипендію. З огляду на викладене, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення 23-х років, починаючи стягнення з 13.11.2023 року (з дня подання позову). Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач на час розгляду справи в суді має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000грн. щомісячно.

Outcome: partial