Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

20 вересня 2023 року [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах яких дії представник [PERSON] , звернулися до суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом зняття арешту з належного їм будинку. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] . Як спадкоємці першої черги позивачі прийняли спадщину. Однак, після отримання свідоцтв про право на спадщину з`ясувалося, що на майно спадкодавця накладено обтяження, а саме заборона на нерухоме майно, яку накладено на підставі повідомлення Ощадбанку б/н, виданого 28.08.1989 р. Наявність обтяжень відчуження спадкового нерухомого майна перешкоджає здійснювати своє право власності на це майно, зокрема вони не мають можливості розпоряджатися будинком. Згідно роз`яснення Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради для проведення державної реєстрації припинення заборони необхідно подати повідомлення Ощадбанку про погашення позики або рішення суду. За інформацією, отриманою від спадкодавця ще при його житті, позику отриману в Ощадбанку в 1989 році, він через рік повернув в повному обсязі. Про це додатково свідчить і той факт, що починаючи з 1989 року від Ощадбанку не надходило жодних претензій чи вимог про сплату боргу, не ініціювалися судові справи та відповідні виконавчі провадження. За таких обставин вважаю, що наявність в реєстрі інформації про чинну заборону на нерухоме майно є виключно наслідком того, що після виплати спадкодавцем боргу, не було вчинено своєчасно відповідних дій про зняття заборони. Просить скасувати заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою судді від 22.09.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 23.10.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає що банк заперечує порушення будь-яких прав позивачів. Зазначає, що здійснення проведення реєстраційних дій із нерухомим майном віднесено до функцій державних реєстраторів, банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. Позивачами не надано доказів, що між ними та відповідачем банком існують будь-які правовідносини, які б могли бути порушені банком. АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів про обтяження на нерухоме майно. Таким чином вважають, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки доказів того, що учасником спірних правовідносин є АТ «Ощадбанк» - відсутні. У зв`язку з викладеним просять відмовити у задоволені позовних вимог. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явився, у відзиві просить розгляд справи проводити без участі їх представника, судові витрати залишити за позивачами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2023, посвідченого державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Глазковим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-38, [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець майна [PERSON] , успадкувала 1/2 частину спадщини, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2023, посвідченого державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Глазковим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-48, [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець майна [PERSON] , успадкувала 1/2 частину спадщини, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7-8). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.08.2023 № 344624071 вбачається, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , накладено заборону на нерухоме майно на підставі повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 28.08.1989, видавник: Ощадбанк (а.с.9). З копії скріншоту з сайту Автоматизованої системи виконавчих провадження вбачається, що за пошуком « [PERSON] , [INFO] », будь-які виконавчі провадження відсутні (а.с.10). 31.08.2023 представником позивачів було направлено адвокатський запит про надання інформації щодо підстави накладення заборони на нерухоме майно [PERSON] та наявні у нього заборгованості перед АТ «Ощадбанк» (а.с.11). Листом від 11.09.2023 Філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомило представника позивачів адвоката Гулян Я.В. про неможливість надати таку інформацію, оскільки така інформація містить банківську таємницю (а.с.12). Звертаючись до суду з цим позовом позивачі вказують, що наявність заборони на нерухоме майно перешкоджає їм у здійсненні права власності. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Отже, [PERSON] виконано свої зобов`язання перед відповідачем АТ «Ощадбанк», про що свідчить відсутність будь-яких майнових претензій зі сторони банку до нього, у зв`язку з чим відпали умови, на підставі яких було накладено обтяження. Не заслуговують на увагу доводи банку про відсутність порушення ним прав позивачів, оскільки арешт на майно [PERSON] було накладено за повідомленням Ощадбанку, а отже після усунення підстав, які стали наслідком накладення арешту на майно боржника, банк повинен був направити державному реєстратору повідомлення про припинення обтяження. Позивачі мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не можуть цього робити через наявність обтяження на належне їм майно. Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині необґрунтованості заявлених вимог саме до АТ «Ощадбанк» з огляду на таке. В постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», викладений підхід до визначення кола осіб, які мають бути залучені до участі в справі за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна), який фактично не втратив свою чинність, а саме позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як вбачається з матеріалів справи обтяження накладено державним реєстратором на підставі повідомлення Ощадбанку, тобто зазначені заходи вчинено в інтересах АТ «Ощадбанк». Натомість, відповідач не надав суду доказів правомірності обмеження права власності позивача, а так само доказів наявності у позивача перед банком невиконаних грошових зобов`язань. Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого обтяження із виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: approved