Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 21960 гривень 00 копійок за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 11 грудня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» та [PERSON] був укладений договір № 211211-48206-4, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначає, що укладений договір не відноситься до споживчого кредитування, останній був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер останньої [NUMBER] , який вказувався відповідачкою при реєстрації. Однак відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 17.08.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 21960,00 грн., що складається з: 6000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3960,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 11.12.2021 року по 10.01.2022 року (включно); 12000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 11.01.2022 року по 01.03.2022 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 21960,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с. 77). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 11 грудня 2021 року [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» уклали договір № 211211-48206-4, шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua (а.с. 11-12). У відповідності до порядку, визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвалася на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно копії довідки ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШИНС», одноразовий ідентифікатор 253043 направлявся та був доставлений відповідачці 11.12.2021 року о 14:37:04 шляхом надсилання смс-повідомлення на мобільний номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» (а.с. 15). Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 253043 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», чим прямо і безумовно погодилася з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту (а.с. 11-13). Кредитні кошти в сумі 6000,00 гривень були відправлені відповідачці 11.12.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ « Приватбанк» (а.с. 65-67). Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 2,2 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Строк надання кредиту та строк дії Договору відповідно до п.1.3. Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п.2.4.1. Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. Договору, у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених п.1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування Кредитом за процентною ставкою - 4,0% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредитом за процентною ставкою - 4,0% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460,00%) Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 17.08.2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 21960,00 грн., що складається з: 6000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3960,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 11.12.2021 року по 10.01.2022 року (включно); 12000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 11.01.2022 року по 01.03.2022 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України (а.с. 13,зворот). Згідно з матеріалами справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення таких видів економічної діяльності, як 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с. 16). Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки суми боргу у розмірі 21960,00 грн. (а.с. 13,зворот) ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не сплатила вищевказану заборгованість в добровільному порядку, відзиву на позовну заяву не надала, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України із відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» грошові кошти в сумі 9000,00 гривень понесених витрат на правову допомогу (копія договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2023 року (а.с. 34), копія Акту приймання-передачі наданих послуг № 62/1 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2023 року (а.с. 37), які є співмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Outcome: approved