Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника, адвоката Заярну М.А., звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивачка пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, оскільки в період з 12.03.2020 по грудень 2022 нотаріальні контори не працювали у звичайному режимі через загальнонаціональний карантин. Крім того, з 03.02.2023 по 13.02.2022 позивачка хворіла на коронавірусну хворобу. Також у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався і існує на теперішній час. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Крім того, з моменту введення воєнного стану було припинено роботу державних реєстрів, нотаріусів, інших державних органів влади, часткова робота яких відновилася лише через декілька місяців, що унеможливлювало своєчасне звернення людей до нотаріуса для оформлення спадщини. На теперішній час робота вказаних органів все ще суттєво обмежена через можливі ракетні обстріли, знищення інфраструктури, перебої з електроенергією тощо. З огляду на вищевикладене, позивачка просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, встановити їй додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Заярна М.А., у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У заяві від 22.11.2023 адвокат Заярна М.А. просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з`явився. У письмових поясненнях від 07.11.2023 голова Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області Сосуновський В.С. зазначив, що своїми діями відповідач ніяким чином не порушує (не порушував) права позивачки щодо обставин, викладених у позові. При вирішенні справи покладається на розсуд суду, просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Згідно з приписами ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Положеннями ст. 1217 ЦК встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.09.2021 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 1466. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 30.05.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області Україна, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.09.1988 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18.03.1993 Запорізьким районним відділом запису актів громадянського стану, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.04.1992, після розірвання шлюбу останній залишено прізвище « [PERSON] ». Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Отже, [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] , виданого 01.12.1995 Виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Згідно з довідкою Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 01-45/3444 від 11.10.2023, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований один. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , розпочався з дати його смерті та закінчився 25.03.2022. На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 20.11.2023 Запорізькою районною державною нотаріальною контрою повідомлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Вищевказане підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. За приписами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Звернувшись до суду з позовом при визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду: справа № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18 від 17.06.2020; справа № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20 від 11.08.2021; справа № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19 від 22.01.2020. Як зазначає у позовній заяві [PERSON] , вона не мала можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька через впровадження на території України карантинних обмежень, військову агресію Російської Федерації проти України та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022. На переконання суду, наведені позивачкою аргументи у якості перешкод для звернення до нотаріуса не можуть бути підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини з огляду на наступне. На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався і діє на теперішній час. Дійсно, із введенням в України воєнного стану, позивачка певний час була обмежена у своєму праві звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що суд не може не врахувати. Між тим, з часу закінчення строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] і до часу звернення [PERSON] до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини пройшло ще майже 19 місяців, що більше ніж втричі перевищує визначений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини. У період з 26.03.2022 до 24.10.2023 позивачка не зверталась ні безпосередньо до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ні до суду із позовом про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд в постанові від 20.10.2021 у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У цьому контексті суд враховує, що воєнний стан був введений до закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та діє дотепер. Місто Запоріжжя, де проживає позивачка [PERSON] , так само, як і смт Кушугум Запорізького району Запорізької області (місце відкриття спадщини), з часу запровадження на території України воєнного стану не входили та на теперішній час не входять до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Позивачка мала об`єктивну можливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чи до суду із позовом про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини раніше, принаймні у другій половині 2022 року. Отже, позивачкою не доведено ту обставину, що запровадження в Україні воєнного стану та наслідки його введення перешкоджали їй у реалізації права на прийняття спадщини аж до жовтня 2023 року. Доказів конкретних перешкод, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану, які заважали їй звернутися до нотаріуса особисто або засобами поштового зв`язку, чи одразу до суду не надано, як й належним чином не обґрунтоване тривале зволікання із зверненням до суду із питанням надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Щодо посилання позивача на карантинні обмеження, то дійсно, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, на всій території України з 12.03.2020 було встановлено карантин та запроваджені певні протиепідемічні заходи. Разом із тим, на час відкриття спадщини карантинні обмеження вже суттєво були послаблені та самі по собі не позбавляли позивачку можливості звернутись до державного чи приватного нотаріуса. Матеріали справи не містять доказів зворотного. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає. Матеріали справи містять копію виписки із медичної карти [PERSON] , видану 29.09.2023 ТОВ «Вітацентр», за замістом якої позивачка перебувала на лікуванні у даному амбулаторно-поліклінічному закладі з діагнозом - коронавірусна хвороба 2019 (COVID 2019), трахеобронхіт (а.с. 10). Як видно з даної виписки, [PERSON] відкривались листки тимчасової непрацездатності у період з 03.02.2022 по 07.02.2022 та з 08.02.2022 по 12.02.2022. Стати до праці позивачка мала 13.02.2022, тож загальний період її непрацездатності складав 10 календарних днів, тобто захворювання мало короткотривалий характер. Посилання позивачки на застосування до виниклих правовідносин вимог пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, якою визначено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, не заслуговує на увагу, оскільки обов`язковим в цьому випадку у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України є застосування постанови Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21, за змістом якої суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вказаний пункт суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Отже, для правильного вирішення справи, не має значення, в якій редакції діяла вказана постанова, оскільки правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України. Тому застосуванню до спірних правовідносин для прийняття спадщини підлягає саме шестимісячний строк, встановлений ЦК України, який сплив 25.03.2022. У цьому зв`язку суд враховує, що у позові немає жодних посилань на те, що [PERSON] нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 чи надано нотаріусом консультацію про необхідність застосування цієї постанови. Більше того, як свідчать матеріали справи, позивачка [PERSON] до звернення до суду із позовом взагалі не зверталась до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За викладених обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, що є підставою для відмови у його задоволенні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed