Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 24.11.1989 Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Лозова Харківської області, актовий запис №667, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] , судовий збір стягнути з відповідача на її користь. В обґрунтування позову зазначає, що від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, шлюбні відносини не склалися через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, спору про розподіл спільного майна не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, в разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з`явився, тоді як про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позов не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 24.11.1989 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Лозова Харківської області, актовий запис №667. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно заяви позивача, залишити їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України та заяви позивача суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved