Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.09.2023 до Червонозаводського районного суду м. Харкова з Ленінського районного суду м. Полтава за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку суброгації. В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2018 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту №653/18-Т/Х/01, згідно якого ПРАТ «СК Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Land Rover», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 27.05.2019 в м. Харків, по вул. Подільській, 17/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Land Rover», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Червонозаводського районного Харкова від 27.08.2019 по справі № 646/3953/19. Відповідно Рахунку №0000000451 від 11.06.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Land Rover», д/н [NUMBER] склала 197582,00 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 197 582,00 грн. на користь потерпілої особи шляхом перерахування коштів на рахунок СТО. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] , не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. Таким чином не відшкодована частина заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складає 197\~582,00 грн. Разом з цим позивач просить стягнути з відповідача і судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~963,73 грн. Ухвалою судді від 28.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали та копії позову з додатками на подання відзиву на позов. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Представник позивач у судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд приходить до висновку про розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Судом встановлено, що 13.06.2018 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту №653/18-Т/Х/01, згідно якого ПРАТ «СК Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Land Rover», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. (а.с. 4-13) 27.05.2019 в м. Харків, по вул. Подільській, 17/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Land Rover», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Червонозаводського районного Харкова від 27.08.2019 по справі № 646/3953/19. (а.с. 87) Зазначена постанова правопорушником не оскаржувалась та набрала законної сили 09.09.2019. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з вищевказаною подією, згідно Рахунку №0000000451 від 11.06.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Land Rover», д/н [NUMBER] склала 197 582,00 грн. (а.с. 17) На підставі умов договору, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 197 582,00 грн. на користь страхувальника, на підтвердження чого до позову долучено платіжне доручення №35302043 від 21 червня 2019 року. (а.с. 56) Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi А4», д/н [NUMBER] , не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право звернутися до відповідача про відшкодування шкоди. Таким чином не відшкодована частина заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складає 197 582,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Наведена норма також узгоджується з приписами ст. 27 Закону України «Про страхування», якою визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора відповідно до приписів ст. 512 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є\~суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. У п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація» Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При\~суброгації\~перебіг строку позовної давності починає обчислюватися\~з моменту виникнення страхового випадку, а при\~регресі\~- з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв`язку з порушенням умов договору страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 28.03.2018 в рамках справи № 183/791/16-ц (провадження № 61-2460св18). Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач в силу приписів ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Страховий акт № 006.00848219-1 від 12.06.2019 (а.с. 18), а також платіжне доручення № 35302043 від 21 червня 2019 року (а.с. 56), є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, що виникли внаслідок ДТП. Також, в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі в сумі 197 582,00 грн. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування, до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. При цьому, у добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати позивача по оплаті судового збору.

Outcome: approved