Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік- [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема частка у квартрі [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на частку в квартирі не має можливості в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло та у свідоцтві про шлюб прізвище померлого чоловіка значиться « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », через що вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи наявна заява, в якій остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності. Уповноважений представник Калинівської міської ради-Трохименко М.В. в підготовче засідання також не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч.4 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України 2004 р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судовупрактику усправах проспадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача- [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема частка у квартирі [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном так як постійно проживала з покійним та продовжує проживати в спільній квартирі по теперішній час, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання, а також заявами громадян [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1999, виданого виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Частки в квартирі не визначені. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження№ 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18). Аналіз норм статей 368, 369, 370 ЦК України дає підстави для висновку, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на частку в квартирі позивач не має можливості в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло та у свідоцтві про шлюб прізвище померлого чоловіка значиться « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе встановити юридичні факти визнати за позивачем право власності на 1/3 частку спадкового майна у квартирі [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved