Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вендичанської селищної ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Світанок» с.Плоске Мурованокуриловецького району, в розмірі 2,73 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії [NUMBER]). Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] . До складу спадкового майна після її смерті, крім іншого належало право на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є вона, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину вона прийняла. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] - втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому вона змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину після [PERSON] , та не оформила спадкових прав. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19.12.2023 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивача для огляду було витребувано з канцелярії Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області цивільну справу №216/1219/12. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала (зворот а.с.2). Відповідач копію ухвали від 19.12.2023 та доданих до неї матеріалів отримав 26.12.2023, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 28). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, оглянувши матеріали справи №216/1219/12, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Плоске Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Світанок" Плосківської сільської ради, розміром 2,73 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 76208 грн 65 коп. (а.с. 17). Державний акт на вказану земельну частку (пай) не видавався (а.с.16). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 6), довідки старости Лучинецького старостинського округу Вендичанської селищної ради №395 від 05.12.2022 (а.с.9), вбачається, що спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка на день смерті [PERSON] проживала разом з ним і була зареєстрована за однією з ним адресою: [ADDRESS] та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців не було. З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №75448963 та №75448959 (а.с.33-34) вбачається, що заповіту [PERSON] не вчиняв, спадкова справа після його смерті не заводилась. Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] в с. Плоске Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (зворот а.с. 5). [PERSON] крім іншого майна, належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Світанок" Плосківської сільської ради, розміром 2,73 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила. За життя, 10.02.2003 [PERSON] вчинила заповіт яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Із копії заповіту (а.с.7) рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2021 року, яке набрало законної сили 18.01.2022 та яким було встановлено юридичний факт, що заповіт від 10.02.2003 року, вчинений на ім`я « [PERSON] », належить « [PERSON] , [INFO] » (а.с.11-12) слідує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74498146 від 26.10.2023 вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась, спадкові права ніким не оформлялися (а.с.19). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2012 року у справі №216/1219/12, яке набрала законної сили 09.01.2013 року, за позивачем було визнано право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] (а.с.8, 13-14). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вона не може, оскільки оригінал сертифікату, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено (а.с.15). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1074 грн 00 коп. (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved