Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.06.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір № 2036620978 щодо кредитування, за яким остання отримала кредит в сумі 71802,00 грн. зі строком користування по 08.06.2025 р., зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 16.12.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №16/12/22 про відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно реєстру боржників було передано право вимоги до відповідача. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.12.2022 року становить 90799,52 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 66132,98 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 24666,54 грн. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 90799,52 грн, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500,00грн. Ухвалою суду від 20.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у якому просить позовні вимоги задовольнити, у позові проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив не подавала. У зв`язку із зазначеним, на підставі ст.ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.06.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір № 2036620978 щодо кредитування, за яким остання отримала кредит в сумі 71802,00 грн. зі строком користування по 08.06.2025 р., зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Позичальник [PERSON] підписанням Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» від 08.06.2021 року підтвердила, що Сторони домовилися про електронну взаємодію у порядку і спосіб, що визначений договором; визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом; підтвердила, що всі наступні правочини та документи, перелік яких визначений Договором, можуть вчинятися сторонами з використанням електронного підпису. 16.12.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №16/12/22 про відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно реєстру боржників було передано право вимоги до відповідача. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору № 2036620978 від 08.06.2021 року, за позичальником Погребної утворилася заборгованість, яка станом на 16.12.2022 року становить 90799,52 гривень, та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 66132,98 гривень;\~заборгованості за відсотками у розмірі 24666,54 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків за кредитними договорами, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості. Статтею 15 ЦК України\~кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 90899,52 гривень. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правової допомоги підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером на надання правничої (правової) допомоги, Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 22.09.2023 року, з Додатковою угодою № 002576404345 від 22.09.2023 року. На підтвердження здійснення позивачем відповідних витрат по сплаті зазначеного розміру правничої допомоги, суду надано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 22.09.2023 року, підписаний адвокатом і представником позивача. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, у розмірі 2 684,00 гривень.

Outcome: approved