Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

У червні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник позивача [PERSON] - [PERSON] з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 58129,94 грн та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Ремонт у квартирі проводився у 2019 році. [PERSON] зареєстрований та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира розташована над квартирою [ADDRESS] , що належить позивачу. У період з 5 по 24 жовтня 2022 року належна позивачу квартира була залита в частині кухні мешканцями квартири [ADDRESS] . У зв`язку з воєнним станом та родинними обставинами позивач у квартирі постійно не проживає, а лише [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] здійснюють нагляд за її станом та майном у ній. 30.11.2022 [PERSON] відвідав квартиру позивача та зафіксував залиття її кухні сусідом зверху. У квартирі стояв сморід від грибкового гниття, який йшов зі стелі, стін та підвіконня. Провітрити її не було можливості, оскільки будинок не опалювався. 30.11.2022 [PERSON] вдалося встановити власника квартири [ADDRESS] [PERSON] та запросити його подивитися на скоєну шкоду. [PERSON] пояснив, що у результаті прориву фільтра холодної води відбувся витік і вони з дружиною думали, що він невеликий і без наслідків. Наслідки затоплення його вразили й на запитання про ліквідацію залиття та його наслідків він пояснив, що буде брати в цьому участь. Дана розмова відбулася в квартирі позивача у присутності [PERSON] та [PERSON] . 02.12.2022 складено комісійний акт залиття, згідно з яким комісія зробила висновок, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок пориву фільтра холодного водопостачання на кухні у квартирі [ADDRESS] ; залита квартира [ADDRESS] з вини мешканців вище розташованої квартири. У квартирі [ADDRESS] вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації. У результаті залиття квартири [ADDRESS] позивачу завдана матеріальна шкода на суму 58129,34 грн, в яку входить вартість поновлювального ремонту кухні відповідно до складеного кошторису. Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу завдано і моральну шкоду, яку позивач оцінює в 15000,00 грн та яка полягає в нервовому стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний і розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу і своїх коштів для розв`язування проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч.8 ст. 187 ЦПК України суддею з метою визначення підсудності направлений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Згідно відповіді на запит суду від 21.06.2023, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( Шевченківський р-н). Ухвалою суду від 23.06.2023 відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. 15.08.2023 до канцелярії суду, засобом поштового зв`язку надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволені позову та розподілити судові витрати. Як на підстави відмови в задоволені позову відповідач зазначає, що акт від 02.12.2022 яким встановлено причину залиття квартири позивача, складений з порушенням вимог чинного законодавства. Він не містить відомостей про дату аварії, а також висновків про винну особу та обсяг робіт, необхідних для усунення залиття. В ньому відсутні відомості про обстеження квартири відповідача, хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання, становлено в квартирі відповідача, комісія визнала причиною аварії. Відповідач вважає акт від 02.12.2022 неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири відповідача, оскільки комісія провела огляд лише в приміщенні квартири позивача та не оглянула квартиру відповідача, зробивши при цьому висновки, що ймовірно причиною залиття квартири позивача є прорив фільтра холодного водопостачання на кухні у квартирі [ADDRESS] . Крім цього, в акті відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду. Також відповідач зазначив на те, що проведені ремонті роботи в квартирі позивача пов`язані з подією ймовірного залиття на його кухні, а тому договір наданий позивачем про проведення ремонтних робіт не може бути належним доказом, який підтверджує розмір матеріальної шкоди. Оскільки вини відповідача у залитті квартири позивача не має, то вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди необґрунтовані та задоволенню не підлягають. 02.10.2023 до канцелярії суду засобом електронного зв`язку надійшли додаткові пояснення представника відповідача у справі, в яких він звернув увагу суду на те, що довіреність, видана позивачем на представника [PERSON] , не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, витяг про це в матеріалах справи відсутній. Крім цього, у довіреності відсутні повноваження на підписання договору та здійснення розрахунків за договором, тому договір, укладений представником позивача на підставі довіреності, слід вважати недійсним. Щодо кошторису зазначив на те, що відповідач не погоджується з сумами, які в ньому зазначені. Звернув увагу суду також на те, що у номері квартири в кошторисі зроблено виправлення, а це може означати, що кошторис розроблявся не до Договору на ремонт, а для іншої квартири. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначив, що у представника [PERSON] відсутні повноваження на укладання договору на надання правової допомоги, а тому [PERSON] підписав договір з перевищенням повноважень. Крім цього, договір про надання правової допомоги мав би укладатись з Адвокатським об`єднанням, а не з адвокатом Скорик В.М., тому що останній здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання, що додатково свідчить про недійсність договору. Також форма ордера на надання правової допомоги, долученого до матеріалів справи, є застарілою та втратила чинність. Крім цього, платежі за договором на правову допомогу здійснені представником позивача [PERSON] , повноваження на що у останнього відсутні. Ухвалою суду від 02.10.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнатиЮ, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків [PERSON] та [PERSON] 17.01.2024 до канцелярії суду представником позивача подано заперечення на відзив, в яких представник позивача зазначив, що акт залиття відповідає вимогам закону, його форма передбачена Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Довіреність видана на ім`я [PERSON] позивачем не відкликалась та не визнавалась недійсною. Про комісійне обстеження відповідач був повідомлений, проте на його проведення не з`явився. В присутності свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач визнавав, що залиття сталося з його вини. Посилання відповідача на те, що договір на ремонт кухні не є належним доказом, необґрунтовані. Так, в акті залиття вказано, що саме було пошкоджено. Кошторис на ремонт складено компетентною організацією, а тому заперечення відповідача необґрунтовані. Крім цього у відзиві відповідач посилається на лист Міністерства з питань житлового комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11/1975 «Щодо ремонту квартир після залиття», однак такого документу не існує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши надані до матеріалів справи докази, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 05.10.2021 [PERSON] в міст Нью-Йорк, США, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси (без права відчужувати належної йому нерухомості) перед усіма третіми особами, в тому числі перед фізичними особами та юридичними особами приватного та публічного права, нотаріальній конторі, а також в усіх органах місцевого самоврядування та державного управління, в усіх інших підприємствах, установах та організаціях, в органах водо-, тепло, енергопостачання, в житлово-експлуатаційних конторах, в податковій інспекції, територіальних підрозділах Державної міграційної служби України, Центрах надання адміністративних послуг, АТС щодо питань, пов`язаних з управлінням, у тому числі пов`язаних із наданням в оренду, належних йому квартир, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Для чого надано йому право подавати від його імені необхідні заяви, здійснювати нагляд за квартирами, мати вільний доступ в квартири, сплачувати експлуатаційні витрати, в тому числі комунальні, за користування телефонним зв`язком та іншими послугами, заявляти від його імені різні клопотання, пов`язані з користуванням належними квартирами, отримувати довідки та інші необхідні документи, укладати договори оренди (найму) зазначених квартир, отримувати належні грошові кошти, розписуватися за нього, здійснювати поточний ремонт квартир, ремонтувати та замінювати санітарно-технічні прилади і пристрої вищезазначених квартир, а також виконувати всі інші необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності, у тому числі подати заяву про реєстрацію довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей. Довіреність видана терміном на десять років без права передоручення повноважень іншим особам і дійсна до п`ятого жовтня дві тисячі тридцять першого року. Зазначена довіреність посвідчена консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку Лапою І.С., зареєстрована в реєстрі за № 1390/21. 24.01.2023 [PERSON] в місті Нью-Йорк, США, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у всіх державних органах, громадських, судових, правоохоронних, господарських та інших установах, організаціях, підприємствах, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед фізичними та юридичними особами з переліком прав визначених довіреністю. Вказана довіреність посвідчена консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку Іванчовим С.Й., зареєстрована в реєстрі за № 110/23 та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей 08.02.2023 № витягу 49311148. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2014 № в реєстрі 1577. 02.12.2022 комісією складено акт залиття, з якого вбачається, що на підставі договору № 13 від 02.12.2022 року між Замовником- Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва» та Виконавцем- приватне підприємство «Український центр управління нерухомістю» про утримання споруд та прибудинкових територій неадміністративного мікрорайону «Ярославська» було здійснено обстеження. Комісія в складі ст. інспектора дільниці ПП «УЦУН» Кулик С.П., інспектора технічної дільниці № 1 Чавро О.М., інженера Лучкіна О.I .Ю, призначена директором ПП «УЦНМ» Ковтуном С.О., склали даний акт. По заяві власника проведено обстеження по факту залиття в кухні, квартири [ADDRESS] . Встановлено, що квартира [ADDRESS] , розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового, надбудовано мансарду два поверхи ж/ будинку до 1917 року забудови, перекриття дерев`яне, стіни цегляні ?- 3,20 м., квартира приватизована 3-х кімнатна загальна площа 99,0кв. м. При обстеженні було виявлено, що в кухні - площа 20,0 кв. м. Стеля підвісна підшита гіпсокартоном, побілка акрилова фарба, залита вся стеля видніються рижі плями. Стіни шпалери іноземного виробника залиті приблизно 8,0 кв. м. видніються руді, плями, відшарування шпалер. Віконні відкоси пофарбовані білою масляною фарбою, видніються руді плями. Зроблено висновок, що залиття відбулося в наслідок пориву фільтра холодного водопостачання на кухні в квартирі [ADDRESS] , залита квартира [ADDRESS] по вині вище розташованої квартири. В квартирі [ADDRESS] вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою 21.06.2023, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Так, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно з п.2.3.6 Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в Додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207 зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття . Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. З акту залиття від 02.12.2022 вбачається, що акт складено комісією що на підставі договору № 13 від 02.12.2022 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія Замовником - 3 обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва та Виконавцем - приватне підприємство «Український центр управління нерухомістю» про утримання споруд та при будинкових територій неадміністративного мікрорайону «Ярославська» та підписано членами комісія в складі ст. інспектора дільниці ПП «УЦУН» Кулик С.П., інспектора технічної дільниці № 1 Чавро О.М., інженера Лучкіна О.I . За результатами обстеження приміщення на предмет залиття встановлено, що залиття відбулося в наслідок пориву фільтра холодного водопостачання на кухні в квартирі [ADDRESS] , залита квартира [ADDRESS] по вині вище розташованої квартири. В квартирі [ADDRESS] вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації. Також в акті міститься опис пошкоджень об`єктів приміщення внаслідок залиття. Таким чином, зміст вказаного акта висвітлює причину залиття, а з причини залиття відслідковується і винність в ньому саме власника квартири [ADDRESS] , де стався прорив фільтра холодного водопостачання, на якого і має покладись обов`язок з відшкодування завданих внаслідок залиття збитків, якими позивач визначив вартість відновлювального ремонту належного йому приміщення. Доводи представника відповідача, які містяться у відзиві, на думку суду, щодо тієї обставини, що акт обстеження від 02.12.2022, є неналежним та недопустимим доказом неправомірних дій відповідача, не заслуговують, оскільки акт відповідає формі, встановленій Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207, в ньому наведені: дата та місце .складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Посилання представника відповідача на те, що відповідач під час складання акту не був присутній та не повідомлявся про огляд спростовуються показами свідка [PERSON] . Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON] на початку листопада 2022 року [PERSON] прийшов в квартиру [ADDRESS] та виявив залиття. [PERSON] , вона та [PERSON] домовились зустрітись в квартирі. Вони були вражені наслідками залиття. Опалення не було, тому з`явилась цвіль. Вони піднялись в квартиру зверху № [NUMBER] , їм ніхто не відкрив. Відповідач був повідомлений, що комісією буде оглядатись квартира і складений акт, при ній [PERSON] дзвонив відповідачу і повідомляв про це. За рік до залиття позивачем робився ремонт в цій квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що наглядає за квартирою. 24.10.2022 побачив сліди від залиття квартири, а в перших числах листопада знову приїхав і побачив жахливу картину, оскільки все було в жовтих і оранжевих плямах. Сусід обіцяв все відшкодувати. Відносно залиття був складений акт. Контроль за ходом ремонтних робіт здійснював [PERSON] . Доводи відповідача про те, що його квартира не оглядалася, спростовується змістом такого акта, із якого вбачається, що саме в квартирі [ADDRESS] відбувся прорив фільтра холодного водопостачання, зворотнього відповідач не довів. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, в якій зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Отже, факт залиття приміщення, власником якого є позивач, з вини відповідача, підтверджується актом залиття від 02.12.2022, складеним комісією. Презумпцію вини у залитті приміщення, належного позивачу, відповідач в ході розгляду справи судом не спростував, оскільки з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи не звертався, а також не скористалася правом, передбаченим ст. 106 ЦПК України, подати для суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. На підтвердження понесених на відновлення після залиття квартири [ADDRESS] позивачем надано до матеріалів справи наступні докази. Так, 15.12.2022 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір №19/36 на ремонт кухні житлового приміщення після залиття, предметом якого є ремонт кухні квартири [ADDRESS] внаслідок її залиття сусідами квартири [ADDRESS] в період з 05 по 24 жовтні 2022, а замовник зобов`язався прийняти виконану роботу та сплатити її вартість за кошторисом. Відповідно до кошторису на ремонт кухні житлового приміщення кв. [ADDRESS] після залиття, який є додатком № 2 до договору № 19/36 від 15.12.2022 загальна вартість робіт, матеріалів та послуг, вказана в кошторисі складає 58129,34 грн. Відповідно до акту № 19/36 від 04.03.2023 про приймання-передачі послуг до договору № 19/36 від 15.12.2022 виконавець в повному обсязі відповідно до умов договору виконав демонтаж пошкоджених матеріалів, антибактиріцидну обробку приміщення від різного виду грибків, монтаж металевих, гіпсокартонних конструкцій, малярні, ремонтні та відновлювальні роботи приміщення кухні квартири [ADDRESS] , що підтверджується даним актом. Відповідно до квитанцій № 1P79-BHBX-ТМ00-19HH від 11.01.2023 на суму 29000 грн. та № 9M34-6582-Е49-01М6 від 03.03.2023 на суму 29129,34 грн, на загальну суму 58129,34 грн, вказані роботи були оплачені [PERSON] . На спростування заперечень, щодо відсутності вини відповідача в залитті квартир [ADDRESS] відповідачем не надано жодного доказу, відтак суд вважає, що залиття сталося з вини відповідача. Також відповідачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріального збитку. Заперечення відповідача щодо розміру завданих збитків позивачу, судом не приймають до уваги, оскільки відповідачем під час розгляду справи не було заявлено клопотання щодо проведення експертизи, та не надані докази іншого розміру матеріального збитку, тому вказані доводи не підтверджені доказами та не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді пошкодження належного йому на праві приватної власності приміщення кухні в квартирі [ADDRESS] , внаслідок залиття з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути відповідача на користь позивача матеріальну шкоду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У п. 9 вказаної постанови роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, пошкодження майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Таким чином, оскільки внаслідок залиття, що сталось з вини відповідача, пошкоджено майно позивача, у зв`язку з чим останній перебував в нервовому стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонт, порушенні звичайного і розміреного способу життя, виникненні необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу і коштів для розв`язування проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття, суд,

Outcome: approved