Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2023 року через систему «Електронний суд» в особі представника звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше гарантованого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 27 грудня 2019 року. Від цього шлюбу сторони у справі мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює офіційно, має дохід та можливість сплачувати аліментів на утримання дитини. Сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2023 року, у вказаній цивільній справі головуючим суддею визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 06 грудня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21 грудня 2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтвердив, що після розірвання шлюбу з позивачем, син залишився проживати разом з матір`ю. Зазначив, що жодного разу не відмовляв колишній дружині в наданні грошових коштів, особливо на потреби дитини, оскільки добре розуміє що дитина потребує уваги, турботи та матеріального забезпечення з боку батьків. Відповідач не має на меті порушувати свій батьківський обов`язок утримувати дитину. Не зважаючи на окреме проживання відповідач не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати сина та до моменту отримання відповідного позову вважав, що спірних питань з колишньою дружиною щодо утримання дитини немає. Проте, як виявилось, позивач добровільно відмовляється отримувати аліменти на сина. Відповідач також зазначив, що на данний час не перебуває у трудових відносинах та не отримує заробітної плати, однак при цьому не заперечує утримувати сина та добровільно сплачувати на його користь аліменти, які будуть визначатись виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. На підставі викладеного, просив суд врахувати доводи викладені у відзиві та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Щербина Ю.О. у судове засідання не з`явилися, натомість через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. На позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник,\~адвокат Малега\~С.О.,\~в судове\~засідання також\~не з`явилися,\~натомістьчерез систему «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Просила врахувати доводи викладені відповідачем у відзиві, відповідно до якого останній не заперечує утримувати сина та добровільно сплачувати на його користь аліменти, та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 грудня 2019 року, що підтверджується копією рішення Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська (а.с. 9-9зв). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 12 лютого 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, копія якого\~долучена до\~матеріалів справи (а.с. 7). На момент звернення до суду, спільна дитина сторін у справі, мешкає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, осіб похилого віку на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов`язків за ст.ст. 43, 81 ЦПК України відповідач не надав. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 11 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1\~073,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved