Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

21.09.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким скасувати арешт, накладений на його нерухоме майно відділом ДВС Болградського районного управління юстиції 11.08.2011 року № 11489309. Вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,8955 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № 5121481000:01:005:0393. Бажаючи укласти договір про оренду земельної ділянки з сільськогосподарським підприємством, виявилося, що належна йому земельна ділянка знаходиться під арештом, який було накладено ДВС. Звернувшись до ДВС з цією вимогою, щодо роз`яснення про арешт, йому повідомили, що арешт накладений за ініціативи стягувача ПАТ «Фінанси та Кредит». Оскільки він ніколи не мав ніяких відносин з ПАТ «Фінанси та Кредит», він звернувся до товариства з листом та отримав відповідь, що він не є їх клієнтом та жодних вимог до нього вони не мають. Арешт на належне йому нерухоме майно заважає у реалізації його права на розпорядження земельною ділянкою, тому він звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 28.09.2023 року було відкрите загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого розгляду (а.с.16,17). 16.10.2023 року до суду надійшов відзив начальника Болградського ВДВС у Болградському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Івашинського В., в якому він просить залишити позовні вимоги без задоволення, посилаючи на те, що 04.08.2011 року до Болградського відділу ДВС надійшов виконавчий документ №2-н-1768/10, виданий 14.07.2011 року суддею Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 05.08.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за АСВП №28107743 та починаючи з 05.08.2011 року по 05.08.2015 року державним виконавцем неодноразово провадилася перевірка майнового стану боржника за результатами якої не було виявлено жодного майна належного боржникові, тому 05.08.2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві без виконання на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №66380724 відкрите на підставі виконавчого документа №0073/50000/21, який виданий 15.04.2021 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ДМСУ Одеська митниця Держмитслужби відповідної суми. Станом на 13.10.2023 року вимоги виконавчого документу боржником в повному обсязі не виконані. Тому на думку начальника відділу ДВС відсутні законні підстави для скасування арешту нерухомого майна належного [PERSON] від 11.08.2011 року №11489309 по виконавчим провадженням, в тому числі №28107743 (а.с.18-19). Ухвалою суду від 14.12.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.55). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 18.01.2024 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його в повному обсязі (а.с.57). Представник відповідача\~ начальник Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинський В.І. до суду не з`явився, 09.11.2023 року надіслав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, про результати розгляду справи просив повідомити (а.с.47). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В статті 41 Конституції України, зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В статті ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Разом з тим ст. 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,8955 га, що розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № 5121481000:01:005:0393, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке видане 27.03.2007 року Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний номер 1546, про що державним реєстратором Нікіта ІВ. 01.02.2016 року було внесено запис №131000851 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджено інформаційною довідкою №52537761 від 03.02.2016 року (а.с.11). Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно мається запис під №11489309, з якого вбачається, що 11.08.2011 року реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено обтяження на все нерухоме майно належне [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] , [ADDRESS] . Обтяжувачем зазначений відділ виконавчої служби Болградського районного управління юстиції, постанова державного виконавця Коритника В.В. №28107743 від 05.08.2011 року (а.с.5). З відзиву начальника Болградського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Івашинського В.І. встановлено, що 04.08.2011 року до відділу надійшов виконавчий документ №2-н-1768, виданий 14.07.2011 року суддею Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення боргу в розмірі 96\~963,83 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 05.08.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №28107743 та починаючи з цієї дати по провадженню провадилися виконавчі дії, за результатом яких майно виявлено не було, грошові кошти стягнути не вдалося, тому 05.08.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ надіслано стягувачеві рекомендованим листом. Тобто дане виконавче провадження завершено, даний виконавчий документ на примусовому виконанні в Болградському відділі ДВС не перебуває (а.с.18-19). Відповідно до інформації наданої відділом ДВС про стан виконавчого провадження №28107743 воно є завершеним (а.с.20). Окрім цього на запит позивача [PERSON] уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Грошова С. надала 15.02.2022 року відповідь вих.№ 083-216/22, відповідно до якої [PERSON] не є клієнтом АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.6). Посилання начальника Болградського відділу ДВС про неможливість скасувати даний арешт у зв`язку з перебування на примусовому виконанні виконавчого провадження №66380724, яке відкрите на підставі виконавчого документа №0073/50000/21, який виданий 15.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ДМСУ Одеська митниця Держмитслужби відповідної суми, не може бути прийнятим до уваги, так як в рамках цього виконавчого провадження постановою начальника відділу Болградського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області від 09.08.2021 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно (а.с.42). Обтяження до цього часу не було скасовано державним виконавцем та є діючим, що позбавляє позивача розпоряджатися належним йому майном та автоматично обтяжує все його майно, яке позивач набуває після дати накладення обтяження, а саме з 05.08.2011 року, і судом розглядаються заявлені вимоги позивача лише щодо скасування арешту майна накладеного лише в рамках виконавчого провадження № 28107743. Згідно з ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із ч.2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції яка діяла на час виникнення зобов`язань боржника, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved