Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: [PERSON] просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , судові витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що під час перебування в шлюбі з [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . 07 серпня 2019 року шлюб між ними розірвано, дочка залишилась проживати з нею. Незважаючи на те, що фактично дитина народилася під час їх перебування у шлюбі, батько її фактично жодного разу не бачив, з пологового будинку не забирав. Він протягом усього життя доньки не цікавиться нею, не проявляє батьківської любові, турботи, не телефонує, не надає жодної фінансової підтримки, не дбає про неї. Він свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має вільний доступ до доньки, може в будь-який час спілкуватись з нею. Тому, враховуючи ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, вважає, що його слід позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки, що відповідатиме якнайкращим її інетересам. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Ільницький Я.І. заявлений позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також зазначив, що відповідач побив його довірительку, у зв`язку з чим вона змушена була переїхати у будинок своїх батьків. На наступний день після побиття вона народила дівчинку, тому в поліцію про факт насильсьва не повідомляла, мала інші клопоти. Та й думала, що з відповідачем ще все налагодиться. Однак, останній ні нею, ні дитиною не цікавився, з пологового відділення їх не зустрічав, а відтак він навіть не бачив свою дитину. Відповідач виїхав за кордон, місце знаходження його не відоме. В Україну приїжджав рідко, проте й тоді дочку жодного разу не провідував, хоча мав таку можливість, будь-яких перешкод йому в цьому не чинилося. Батьки відповідача знають, що в їхнього сина є дочка, проте також онукою не цікавляться, не повідомляють, де перебуває батько останньої. З часом позивачка з дитиною переїхала проживати в м. Івано-Франківськ, де знайшла роботу. Надалі вона виїхала за кордон, оскільки отримуваних коштів їй не вистачало на утримання дочки. Ні батько дитину, ні дитина батька ніколи не бачили. Останній не цікавився ними і коли вони покинули Україну, не цікавився долею дочки після початку повномаштабного вторгнення російської федерації. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, оскільки мама зможе реалізовувати всі надані їй права в незалежності від згоди батька, місце перебування якого не відоме. Відповідач [PERSON] , незважаючи на неодноразові виклики, в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20), які повертались до суду як з відміткою про їх отримання (а.с. 23, 38, 55, 56, 68, 73), так із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29-30), та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 43, 49, 64, 67), причин неявки не повідомив, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від нього до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування Долинської міської ради Тисяк Д.В. у судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказала, що комісія з питань захисту дітей під час дослідження спірного питання спілкувалась із мамою відповідача, тому їй відомо про порушення питання позбавлення батьківських прав їхнього сина відносно його дочки. Також вона вказала, що про це відомо і її сину, надати контакти для зв`язку з ним відмовилася. На засідання комісії ні відповідач, ні його батьки не з`явилися, хоча засідання у зв`язку з їх неявкою тричі переносилось, про що їх було повідомлено за зареєстроаним місцем проживання відповідача. На засіданні комісії було заслухано позивачку, яка повідомила про те, що її дитині нічого не відомо про батька, вона його не знає, не спілкується з ним. Вказані твердження підтверджуються і дослідженими комісією письмовими документами. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін, зобов`язано орган опіки та піклування Долинської міської ради надати висновок на виконання своїх повноважень. 06 жовтня 2023 року представник позивачки подав заяву про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року продовжено строк проведення підготовчого провадження. 23 жовтня 2023 року від представника позивачки надійшли клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності сторони позивачки, про долучення доказів та про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] 01 та 09 листопада 2023 представник органу опіки та піклування Долинської міської ради подавала клопотання про відкладення судових засідань, оскільки питання про надання висновку органу опіки та піклування перебуває у процесі опрацювання та буде внесене на розгляд виконавчого комітету Долинської міської ради. Ухвалою суду від 09.11.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 08 грудня 2023 представник органу опіки та піклування Долинської міської ради подала клопотання про відкладення судового засідання, оскільки питання про надання висновку органу опіки та піклування було розглянуте на комісії з питань захисту дитини 21.11.2023 та буде внесене на розгляд виконавчого комітету Долинської міської ради орієнтовно в грудні. 22 грудня 2023 року від органу опіки та піклування Долинської міської ради надійшло рішення № 859 від 19.12.2023 "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав" та затверджений висновок, які протокольною ухвалою суду від 22.01.2024 долучено до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2024 постановлено провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні оголошено перерву для виклику свідків. 23 січня 2024 року представниця органу опіки та піклування не з`явилася, подала клопотання про закінчення розгляду справи без її участі. Протокольною ухвалою суду від 24.01.2024 постановлено завершувати розгляд справи за відсутності органу опіки та піклування, оскільки думка його представника була висловлена та заслухана в судовому засіданні. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] та прийнято відмову представника позивачки від свідка [PERSON] . Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи належним чином. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав, позивачка через свого представника в судовому засіданні не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною ухвалою від 22.01.2024 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.2016, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Безпосередньо в рішенні суду зазначено, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося. Подружжям вони не проживали разом майже три роки. Спільного господарства не вели. Фактично шлюб носив формальний характер. Відповідач побив позивачку, коли вона ще була вагітною, у зв`язку з чим вона 18.10.2016 пішла проживати до своїх батьків, а вже [INFO] - народила дитину. Після цього він не вибачився та не приїхав забирати її з дитиною з пологового будинку (а.с. 6-7). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною сестрою позивачки. Відповідач підняв руку на сестру та вигнав її з дому. У той день його мама ще допомагала їй збирати речі, а хтось із його родичів відвіз її до батьківської хати, де нікого не було. Це не перший випадок застосування сили, оскільки відповідач завжди вирізнявся особливою жорстокістю по відношенню до своєї дружини, незважаючи навіть на перебуання її у стані вагітності. Вночі вона приїхала до сестри і вони разом зранку відправились у м. Івано-Франківськ. Того ж дня [PERSON] родила дівчинку. [PERSON] приїжджав під роддом, однак був дуже дивний, наче перебував у стані наркотичного сп`яніння. Дитину він тоді так і не бачив, з роддому дружину з дитиною не забирав. Не був він і на хрещенні дитини. Присутньою була тільки його мама. Вони із сестрою та її дочкою почали проживати разом. Протягом їх спільного проживання відповідач жодного разу до них не навідувався, дитиною не цікавився, не цікавилися онукою і батьки останнього. З початком війни сестра з дитиною виїхали за кордон. Де перебуває [PERSON] , не відомо. Згідно з даними довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування № 242 від 29.01.2020, [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] зареєстровані за місцем реєстрації батьків першої, що в [ADDRESS] (а.с. 9). В акті обстеження матерільно-побутових умов і сімейних обставин № 20 від 29.01.2020 зазначено, що [PERSON] , 1994 р.н., не підтримує контакт з дитиною [PERSON] , 2016 р.н., не приймає ніякої участі в її вихованні, матеріально не підтримує (а.с. 10). Як вбачається з характеристики від 19.02.2020, [PERSON] , [INFO] , відвідує приватний садок Зе інгліш скул від червня 2019 року. [PERSON] завжди приводить та забирає мама. Батька не бачили жодного разу. Оплату теж здійснює мама. Дитина ніколи не згадує про тата, нічого про нього не розповідає (а.с. 12). З актів обстеження від 22.06.2023 та від 25.06.2023 встановлено, що [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають разом за однією адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] [PERSON] контакт з дитиною не підтримує, не приймає участі у її вихованні, матеріально не підтримує (а.с. 11, 41). Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради № 859 від 19.12.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його дочки [PERSON] , [INFO] . У висновку серед іншого зазначено, що 20 вересня 2023 року працівниками Служби у справах дітей Долинської міської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При обстеженні вдалося поспілкуватися з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , яка повідомила, що останній за даною адресою не проживає, оскільки вже тривалий час перебуває в Іспанії. Також зі слів [PERSON] , [PERSON] відомо про розгляд справи про позбавлення батьківських прав. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто комісією з питань захисту прав дитини міської ради 21 листопада 2023 року. Члени комісії заслухали [PERSON] , яка повідомила, що вже тривалий час проживає з дитиною в Німеччині, де сама виконує всі обов`язки щодо виховання [PERSON] , її фізичного та духовного розвитку, навчання та належного медичного догляду. Зі слів матері, батько дитини [PERSON] проживає за кордоном, і ще з народження жодної участі у вихованні [PERSON] не бере, не телефонує та не цікавиться її життям. Батько [PERSON] на засідання комісії не з`явився (а.с. 70-72). Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідача. Оцінка суду: заслухавши пояснення представника позивачки, думку представника органу опіки та піклування, показання свідка, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, представлені позивачкою на виконання вимог ст. 80, 81 ЦПК України, які вона вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Долинської міської ради, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 3 статті 4 СК України встановлено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Згідно із частинами 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Таким чином, проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що у сторін під час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . З часу народження дитини батько не цікавився донькою, не бачив її, не брав участь в її утриманні, що підтверджується актами обстеження з місця проживання, характеристикою та рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідач не цікавиться життям дочки, всі питання, щодо її виховання вирішувались матір`ю, що також підтвердила в судовому засіданні свідок. Факт того, що [PERSON] не піклується про дочку, про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в її долі, не цікавиться її станом здоров`я, її вихованням, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з нею ще з дня її народження, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджується викладеними вище доказами, дослідженими у судовому засіданні. Сім`єю [PERSON] є її мати, позивачка по справі, яка намагається забезпечити їй розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача йдеться і у висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради. В якому серед іншого вказано, що відповідач знає про дитину та йому відомо про вирішення питання про позбавлення його відносно неї батьківських прав, проте він будь-яких заходів щодо виконання своїх батьківських обов`язків не вживає та не намагається вживати. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з наданими органом опіки та піклування Долинської міської ради рішенням № 859 від 19.12.2023 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав" та висновком про доцільність, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним і відповідає інтересам дитини. Даний висновок та рішення відповідачем не оскаржувалися. Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, враховуючи конкретний зміст вказаного висновку органу опіки та піклування, вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини у відповідній частині знайшли своє підтвердження. При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Згідно із вимогами ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Зважаючи на вік дитини, її перебування за кордоном, суд прийшов до висновку про недоцільність з`ясування її думки в судовому засіданні шляхом її опитування, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав та відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Втручання у право на повагу до сімейного життя у даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування, хоча вона такого потребує. Поведінка батька відносно своєї дочки дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З урахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дочки [PERSON] , [INFO] , відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими, такими, що підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 17), та які підтягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст. 51 Конституції України, ст. 1, 3-5, 19, 141, 150, 155, 157, 164-167 Сімейного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved