Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

21 липня 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до АТ Комерційний банк «Приват Банк» у якому просить суд стягнути з відповідача кошти у сумі 20040, 48 грн., які були стягнуті за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09.11.2007 приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. було видано виконавчий напис за №19400 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.11.2017. у сумі 562 684, 06 грн. На виконання такого виконавчого напису державним виконавцем 22.01.2018 було відкрито виконавче провадження, 31.01.2018 арештовано майно боржника та звернуто стягнення на заробітну плату, а 20.09.2019 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника. Разом з тим, позивачка зазначає, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.06.2022 у справі №446/591/22, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис виданий 09.11.2007 приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. за №19400. Відповідно до постанови державного виконавця від 10.08.2022 виконавче провадження було закінчено, проте за час виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто 20 040,48 грн., з яких 14 548,17 грн. - погашення боргу, 5 483,41 грн. - стягнення виконавчого збору, 108, 90 грн. - стягнення витрат виконавчого провадження. Позивачка з посиланням на норми статей 1212 та 1213 ЦК України вважає, що оскільки підставою стягнення з неї коштів був виконавчий напис, який скасований рішенням суду, то таке стягнення підлягає поверненню, як таке, що правова підстава його набуття згодом відпала. Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 10.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Так, представник відповідача посилається на те, що позивач пропустив трьох річний строк позовної давності, оскільки 31.01.2018 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та пенсію і почало здійснюватися відрахування коштів з пенсії позивачки. Також представник відповідача вказує, що у справі відсутні будь-які докази перерахування коштів на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», а тому позивач не довела обставини на яку посилається у своєму позові. Крім того наголошує, що позивачка не довела наявність у неї порушеного права. 20.09.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача де вона зазначає, що строк позовної давності не пропущений, так як перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася про порушення свого права, а виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню лише 08.06.2022. Тому, лише з цього часу позивачка дізналася про порушення свого права. Тому, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Ухвалою суду від 09.11.2023 закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві, а представник відповідача заперечив щодо таких вимог, посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 09.11.2017 приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №19400, яким стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CGZ0SE00000401 від 02.11.2005 у сумі 562 684,06 грн. (а.с. 7). Постановою державного виконавця Кам`янка-Бузького ВДВС ГТУЮ від 22.01.2018 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №19400 від 09.11.2017 (а.с. 8). Постановою державного виконавця Кам`янка-Бузького ВДВС ГТУЮ від 31.01.2018 звернено стягнення на пенсію [PERSON] , оскільки встановлено, що вона перебуває на обліку у ПФУ і отримає пенсію за віком (а.с. 10). Постановою державного виконавця Кам`янка-Бузького ВДВС ГТУЮ від 20.09.2019 стягнуто з боржника [PERSON] виконавчий збір у розмірі 56448,40 грн. (а.с. 11). Заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 08.06.2022 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19400 виданий 09.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № CGZ0SE00000401 від 02.11.2005 в загальній сумі 562684,06 грн за період з 02.11.2005 по 04.08.2017. Рішення суду не оскаржене та набрало законної сили 22.07.2022 (а.с. 12-16). Постановою державного виконавця Кам`янка-Бузького ВДВС ГТУЮ від 10.08.2022 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого напису №19400 від 09.11.2017 (а.с. 18). Листом Кам`янка-Бузького ВДВС ГТУЮ від 10.08.2022 стверджується, що в ході виконання виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №19400 від 09.11.2017 з боржника було стягнуто 20 040,48 грн., з яких 14548,17 грн. - погашення боргу, 5383,41 грн. - стягнення виконавчого збору, 108,90 грн. - стягнення витрат виконавчого провадження (а.с. 19). Аналогічні відомості надано Кам`янка-Бузьким ВДВС ГТУЮ листом від 27.12.2023 на запит суду, до якого додано відомості з сумами платежів, їх датами тощо (а.с. 60-67). У межах даної справи позивачка просить суд стягнути з банку кошти, які були стягнуті з неї за період дії виконавчого напису, оскільки вважає такі безпідставно набуті після його скасування. Як зазначено у ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Враховуючи те, що правовою підставою стягнення коштів з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» був виконавчий напис №19400 від 09.11.2017, який в подальшому визнаний таким, що не підлягає виконанню рішенням суду від 08.06.2022, то суд вважає, що правова підстава для стягнення коштів з [PERSON] відпала з моменту набрання таким рішенням законної сили. А оскільки за такою правовою підставою, яка відпала, відбулося отримання відповідачам коштів позивачки, то такі кошти є безпідставно набуті і повинні бути повернуті за правилами ст. 1212 ЦК України. Однак визначаючи розмір коштів, які є безпідставно набутими, суд вважає, що позивачка та її представник помилково визначають їх на рівні 20 040,48 грн., що є загальною сумою, яка стягнута з позивачки як боржника по виконавчому провадженню. Так, як видно із здобутих у судовому засіданні доказів, на погашення суми боргу за виконавчим написом від 09.11.2017, відповідач отримав 14 548, 17 грн., що і повинно бути ним повернуто. Сума у розмірі 5 383,41 грн. є сумою виконавчого збору, а сума розміром 108,90 грн. є витратами виконавчого провадження, тобто такі кошти були стягнуті з [PERSON] не на користь відповідача, а до іншого відповідача позивачка вимог не заявляла (держава, ВДВС тощо). Крім того, за змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. З обставин справи видно, що виконавче провадження з виконання виконавчого напису №19400 від 09.11.2017 було закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Будь-які дії державної виконавчої служби не були визнані незаконними чи скасовані, а тому правомірно проведені на виконання виконавчого документа і кошти стягнуті за таке виконання також мають правову підставу, яка не відпала. Відтак позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 5 383,41 грн. та 108,90 грн. є безпідставними і у їх задоволенні необхідно відмовити. Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №206/2212/18. Щодо доводів представника відповідача, то такі суд відхиляє з огляду на таке. Так, посилання на те, що у справі відсутні докази перерахування коштів на рахунок банку повністю спростовуються відомостями з виконавчого провадження (а.с. 61-67), де стягнуті кошти з [PERSON] вказані як такі, що є коштами стягнутими на користь стягувача і їх отримувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк». Стосовно посилання на пропуск позивачем строку позовної давності, то такі доводи також є безпідставні, оскільки відповідно до встановлених фактичних обставин справи, рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню набрало законної сили 22.07.2022. А як зазначено у ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивачка [PERSON] дізналася про те, що правова підстава стягнення з неї коштів виключно з рішення суду, яке набрало законної сили 22.07.2022, а до суду звернулася 21.07.2023, то таке звернення є в межах трьох річного строку позовної давності, який визначений законом. Інші доводи представника відповідача також не спростовують висновків суду про підставність позовних вимог у задоволеній судом частині. Судові витрати необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial