Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 20,56 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с. Перекоси, Калуського району. Так, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на\~наступне спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну частку (пай) розміром 20,56 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с. Перекоси, Калуського району, Івано-Франківської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Серія ІФ № 009671 виданого 03.09.1999р. Спадкоємцем за законом є [PERSON] - її син та доньки [PERSON] та [PERSON] , які звернулися із заявами до нотаріуса про відмову від своїх 1/3 часток спадщини. Тому, позивач 12 грудня 2023 року звернувся до в.о. державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №009671, виданого Калуською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 03.09.1999 року на підставі розпорядження цієї ж адміністрації від 12.12.1995 року №94, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, алеи не оформила своїх спадкових прав, а отже право власності на земельну частку (пай) виникло у [PERSON] після його смерті. Тобто, відсутній документ власності на спадкове майно. Інвентаризаційна вартість земельної ділянки кадастровий номер якої 2622887800:05:002:0283 становить 9284,01 грн. Окрім цього, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право влансоті на житловий будинок з господарськими\~будівлями і\~спорудами у\~зв`язку із\~допущеною не\~оговореною уповноваженим\~органом помилкою\~у правовстановлюючому\~документі щодо\~адреси спадкового\~майна,\~так в\~свідоцтві \~про право\~власності на\~житловий будинок\~ виданому\~ 27\~травня 2008\~року \~Томашівською сільською\~радою Калуського\~району \~Івано-Франківської\~області зазначено\~с.Томашівці,\~а має\~бути с.Перекоси. У зв`язку із цим, зараз позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити спадкові права на спірну земельну ділянку та житловий будинок, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач в підготовче судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити у повному обсязі (а.с.27). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також надали заяви про слухання справи у їхній відсутності за наявними в матеріалах справи документами, повністю визнають заявлені у позові вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог.(а.с.28,29). Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ІФ № 009671 виданого 03.09.1999р, на підставі розпорядження Калуської районної державної адміністрації № 94 від 12.12.1995р., [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 20,56 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с. Перекоси, Калуського району, Івано-Франківської області, виданого 23.02.1998р.(а.с.12). В листі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зазначено, що згідно із Книгою реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки с. Перекоси наявний запис від 03.09.1999р. за № 151 про реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) в розмірі 20,56 в умовних кадастрових гектарах Серії ІФ № 009671 за гр. [PERSON] .(а.с.13) Окрім того, витягом №НВ-9928676582023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вбачається, що спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2622887800:05:002:0283 та встановлено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 9284,01 грн. (а.с.11). Матір позивача [PERSON] постійно проживала разом із чоловіком [PERSON] вступила в управління спадковим майном, однак юридично не оформив своїх спадкових прав на земельну частку (пай). Однак, право власності на вказану земельну ділянку в спадкодавця [PERSON] виникло після його смерті, оскільки Сертифікат на право на земльну частку (пай) серії ІФ №009671 виданий тільки 03 вересня 1999 року Калуською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 03.09.1999 року на підставі розпорядження цієї ж адміністрації від 12.12.1995 року №94 (а.с.12). Відповідно до\~ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу\~ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2\~ст. 116 ЗК України,\~\~набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 3\~ст. 116 ЗК України,\~\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до\~\~ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина\~\~на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну частку (пай) розміром 20,56 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с. Перекоси, Калуського району, Івано-Франківської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Серія ІФ № 009671 . За життя [PERSON] не розпорядилася своїм майном у випадку смерті, а тому спадкування відбувається за законом між дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини, аналогічні заяви ними подано до суду (а.с.28,29). Позивач вважається таким, що прийняв спадщину в силу\~\~статті 1268 ЦК України\~\~після смерті матері [PERSON] , не заявляв відмови від прийняття спадщини (а.с.10). 12 грудня 2023 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої зареєстрована спадкова справа (а.с.6). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується наявними у справі доказами (а.с.10). В силу ч.1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до позивача перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу положення\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини першої\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також,\~\~встановлено, що на земельну ділянку частку (пай) розміром 20,56 в умовних кадастрових гектарах , кадастровий номер 2622887800:05:002:0283 позивач отримав відмову у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку, оскільки Сертифікат на право власності спадкодавцем був отриманий після смерті [PERSON] (нотаріальна відмова - а.с.6-7). Положеннями\~ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У\~Перехідних положеннях Земельного Кодексу України\~визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст. 126 ЗК України, оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За життя спадкодавцем [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельної ділянки. Однак, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий 03 вересня 1999 року, тобто він так і не набув права власності, хоча [PERSON] постійно проживала разом із чоловіком [PERSON] вступила в управління спадковим майном, однак юридично не оформив своїх спадкових прав на земельну частку (пай). У такому випадку така земельна ділянка входять до складу спадщини, а спадкоємець померлої [PERSON] набуває право на завершення приватизації. На підставі абз. 2 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК\~Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Через фактично не завершення процедури приватизації [PERSON] за життя не було отримано сертифікат, а тому за спадкоємцем [PERSON] в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки. Враховуючи те, що [PERSON] помер до видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), до позивача, як його спадкоємця в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації, оскільки право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача. Окрім цього, постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями у зв`язку із допущеною не оговореною уповноваженим органом помилкою у правовстановлюючому документі щодо адреси спадкового майна, так в свідоцтві про право власності на житловий будинок виданому 27 травня 2008 року Томашівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області зазначено с.Томашівці, а має бути с.Перекоси. (а.с.6). Встановлено, що в свідоцтво про право власності від 27.05.2008р. зазначено, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.8). У витязі про реєстрацію права власності на нерухому майно зазначено, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Однак працівники Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації виправили помилку витязі щодо адреси спадкового майна і зазначили «с. Перекоси» замість «с. Томашівці». (а.с.9). При цьому факт належності вищезазначеного будинковолодіння спадкодавцю, підтверджується довідкою, виданої ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 00341 від 19.10.2023р. де вбачається, що за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності від 27.05.2008р. б/н, видане Томашівською сільською радою (а.с.7). Також з довідки № 238 від 08.09.20223р. вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі виконкому Томашівською сільською радою гр. [PERSON] проживала в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .(а.с.10) За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Враховуючи те, що позивач по справі є сином спадкодавиці, відповідачі не заперечуєть проти задоволення позову, то зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. За таких підстав, суд, переконується в тому, що саме тому позивач має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку та визнання права власності на житловий будинок. На підставі наведеного ст.\~1220-1223,1268,1269 ЦК України,

Outcome: approved