Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 13.12.2023 задоволено позовні вимоги [PERSON] , визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60грн. Одночасно, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, судом враховано, що представником позивачки-адвокатом Калачик Н.М. зроблено заяву про надання доказів про судові витрати позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 18.12.2023 через систему "Електронний суд" преставником позивачки Калачик Н.М. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, до якого представником позивачки додано документи на підтвердження сплати позивачем судових витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 28.12.2023 клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.01.2024. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надходило. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 13.12.2023 позов задоволено, однак питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішено, а, згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, судом враховано, що представником позивачки-адвокатом Калачик Н.М. зроблено заяву про надання доказів про судові витрати позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Приписами ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивачки-адвокатом Калачик Н.М. надано: договір №39/23 про надання професійної правничої допомоги від 17.02.2023, додаток №37/23 договору про надання професійної правничої допомоги від 17.02.2023, яким сторони домовились, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги складає 20000грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1069838 від 31.03.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера від 17.02.2023 на суму 10000грн; квитанцію до прибуткового касового ордера від 13.12.2023 на суму 10000грн; опис робіт за договором №39/23 від 17.02.2023. До переліку опису робіт внесено: підготовка та подача позовної заяви до суду; підготовка процесуальних документів під час розгляду справи; участь в судових засіданнях. Як зазначено у описі, вказані роботи на суму 20000грн оплачені [PERSON] в повному обсязі. Згідно ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, суд, з огляду на умови договору про надання професійної правничої допомоги, який містить розмір плати (гонорару), враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, збирання доказів, підготовку до судових засідань, а також потрачений на представництво позивача час, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 20000грн є реальними, підтвердженими належними та допустимими доказами та є співмірними. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved