Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Керівник Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації, в якому просить: - припинити\~громадянину російської федерації [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , російська федерація) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, площею 0.1 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.09.2016 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 31592277 від 27.09.2016), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; - стягнути з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури понесені судові витрати на оплату судового збору. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в ході вивчення питання дотримання іноземцями вимог законодавства щодо відчуження протягом року успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території (колишнього Дергачівського) району Харківської області, встановлено порушення, яке виражається у протиправному володінні та користуванні громадянином Російської Федерації землею вказаної категорії. Зокрема встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серії ХР № 10-00-049849, виданого 25 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області та на підставі рішення Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 595 від 08.10.1996, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 525 належала земельна ділянка з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем майна, належного [PERSON] , а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що розташована за адресою: [ADDRESS] , стала її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем земельної ділянки, площею 0, 1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6322080501:00:002:0601, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності серії ХР № 10-00-049849, виданого 25 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області та на підставі рішення Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 595 від 08.10.1996, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 525, стала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 913. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016 [PERSON] звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 17.08.2023 № 343252063. В свою чергу, окружною прокуратурою встановлено, що на момент набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601 [PERSON] була громадянином російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 913, заявою про державну реєстрацію земельної ділянки від 20.05.2016 та відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 20.07.2023 № 63016ю1-12871/63.3-23. Таким чином, громадянка Російської Федерації [PERSON] у вересні 2016 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташованої на території Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області та протягом року не виконала покладений на неї, у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 19 596, 09 грн., нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 27.09.2017), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області Андрусь П.А. 23.01.2024 подав до суду заяву в якій просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подало клопотання в якому просить провести судове засідання за відсутності представника Головного управління, з урахування правової позиції, викладено у раніше поданих поясненнях від 06.09.2023, відповідно до яких просять позовні вимоги керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в їх інтересах задовольнити в повному обсязі. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 209 ЦПК України\~завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, дійшов висновку. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серії ХР № 10-00-049849, виданого 25 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області та на підставі рішення Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 595 від 08.10.1996, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 525 належала земельна ділянка з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем майна, належного [PERSON] , а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що розташована за адресою: [ADDRESS] , стала її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем земельної ділянки, площею 0, 1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6322080501:00:002:0601, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності серії ХР № 10-00-049849, виданого 25 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області та на підставі рішення Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 595 від 08.10.1996, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 525, стала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 913. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016 [PERSON] звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 17.08.2023 № 343252063. В свою чергу, окружною прокуратурою встановлено, що на момент набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601 [PERSON] була громадянином російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 913, заявою про державну реєстрацію земельної ділянки від 20.05.2016 та відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 20.07.2023 № 63016ю1-12871/63.3-23. Таким чином, громадянка Російської Федерації [PERSON] у вересні 2016 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташованої на території Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області та протягом року не виконала покладений на неї, у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 19 596, 09 грн., нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 27.09.2017), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України, \~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою\~статті 5 ЦПК України, \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно\~ст. 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~Земельним кодексом України. У відповідності до ч.ч. 1-3\~ст. 1 ЗК України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього\~Кодексу\~(ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч.ч. 3-4\~ст. 81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, що був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно, з урахуванням його характеру і призначення, за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Поряд із цим, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України,\~якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Невиконання вказаної норми закону відповідно до\~ст. 140 ЗК України \~є підставою для припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації за рішенням суду. Статтею 153\~ЗК України, передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, земельна ділянки з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4\~ст. 145 ЗК України). Таким органом згідно чинного законодавства є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України \~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. У відповідності до п. в абз. 1\~ст. 143 ЗК України \~примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Таким чином, обраний Дергачівською окружною прокуратурою Харківської області спосіб захисту порушених інтересів держави, а саме: припинити\~громадянину російської федерації [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , російська федерація) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, площею 0.1 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.09.2016 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 31592277 від 27.09.2016), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в повній мірі відповідає вимогам законодавства. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 2\~статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6322080501:00:002:0601, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 19 596, 09 грн., нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 27.09.2017), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved