Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

28 червня 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов отримано судом 04 липня 2023 року та передано головуючому судді 05 липня 2023 року. В обґрунтування позову позивач указує, що з 12 лютого 2011 року перебував в офіційному шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У 2014 році шлюб між сторонами розірвано. Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року на користь відповідача з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття. Заборгованості по стягненню аліментів позивач не має. Відповідач та дитина [PERSON] на обліку в лікарів не перебувають. 27 червня 2020 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у позивача та третьої особи народилася дитина [PERSON] , [INFO] , згідно з актовим записом за № 1240. Позивач указує, що з кінця 2022 року він не підтримує сімейних стосунків з [PERSON] , має намір розлучатися і проживає окремо від неї та дитини, але надає третій особі матеріальну допомогу на утримання [PERSON] . За рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року на користь третьої особи з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх його доходів на утримання [PERSON] починаючи з 31 січня 2023 року і до досягнення нею повноліття. [PERSON] та [PERSON] на обліку в лікарів не перебувають. [PERSON] звернулась до Новомосковського ВДВС Дніпропетровської області за виконанням рішення та державним виконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження, виконавчий лист надіслано до бухгалтерії за місцем роботи позивача. Позивач зазначає, що станом на день звернення з цим позовом, з нього, як боржника, по двом виконавчим провадженням стягуються аліменти на утримання двох дітей, на користь двох стягувачів, у загальному розмірі, що складає 5/12 всіх доходів позивача (1/4 + 1/6 = 5/12). Посилаючись на положення ч. 1 3 ст. 183 СК України зазначає, що на утримання двох дітей з нього повинні стягуватися аліменти в розмірі 1/3 частини. З посиланням на положення ст. 182, 192 СК України наголошує, що має лише одну роботу, де офіційно працевлаштований і працює водієм, винаймає для себе квартиру. Інших доходів не має. На обліку в лікарів не перебуває. Вважає, що є всі законні та обґрунтовані підстави для приведення розміру його аліментних платежів на двох дітей до встановленого законом рівня, а саме, щодо виплати аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх доходів позивача, тобто, для необхідності сплачувати [PERSON] не 1/4 частину з доходів позивача, а в розмірі по 1/6 частини кожному стягувачу. В такому разі загальна сума аліментних платежів, яка буде стягуватися з нього, складатиме 1/3 частина доходів (1/6+1/6 =1/3). Постановленою суддею ухвалою від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. Ухвалу суду направлено сторонам та отримано: позивачем 08 серпня 2023 року, третьою особою 14 серпня 2023 року. Відомостей про отримання відповідачем направленої судом ухвали до суду не надходило, конверту з вкладенням до суду не повернуто. 28 вересня 2023 року копії ухвали та позовної заяви з додатками повторно направлено відповідачеві за зареєстрованим місцем її проживання. 09 січня 2024 року до суду повернуто конверт із вкладенням, направлений відповідачеві, з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Станом на 12 січня 2024 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача, пояснень на позов від третьої особи до суду не надходило. Суд, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог дійшов такого висновку. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року у справі № 183/9985/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 часки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 25 грудня 2013 року. Відповідно до обставин, установлених вказаним рішенням, згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони з 12 лютого 2011 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На час звернення з позовом дитина проживала з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги не надавав. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню, адже з урахуванням вимог ст. 182 СК України, з відповідача, який працює, на користь позивачки на утримання малолітньої дитини, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Обставини щодо реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, народження дитини також підтверджені наданими позивачем копіями свідоцтв про шлюб від 12 лютого 2011 року, серія [NUMBER] /а.с.12/ та про народження від 09 вересня 2011 року, серія [NUMBER] /а.с.13/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року у справі № 183/206/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 26. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року у справі № 202/1882/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, окрім іншого, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 31 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до обставин, установлених вказаним рішенням, позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 28 грудня 2021 року. Судом при ухваленні рішення враховано, що [PERSON] має іншу дитину [PERSON] , [INFO] . Вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставини щодо народження дитини також підтверджені наданою позивачем копією свідоцтва про народження від 28 грудня 2021 року, серія [NUMBER] /а.с.15/. 15 травня 2023 року на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року у справі № 202/1882/23 видано виконавчий лист /а.с.19/. З довідок\~Управління СБ\~України у\~Дніпропетровській області\~від 27\~січня 2023\~року №\~17\~та від\~26\~червня 2023\~року №\~55/11/202-594\~вбачається,\~що з\~ [PERSON] \~стягуються аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~користь [PERSON] \~у розмірі\~1/4\~частини та\~на користь\~ [PERSON] \~у розмірі\~1/6\~частини всіх\~видів доходу\~/а.с.21/.\~Із грошового\~забезпечення [PERSON] \~утримані аліменти\~у розмірі\~25%\~за період\~з серпня\~2022\~року по\~січень 2023\~року,\~в тому\~числі:серпень 2022 року 4 947,25 грн, вересень 2022 року 4 990,86 грн, жовтень 2022 року 4990,86 грн, листопад 2022 року 4 990,86 грн, грудень 2022 року 8 009,61 грн, січень 2023 року 11 296,43 грн /а.с.20/. З огляду на викладене, вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу розміру аліментів на утримання дитини. Вирішуючи позов, суд виходить з такого. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на те, що у зв`язку ухваленням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року з нього стягнуто на користь третьої особи аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 31 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, в той час, як ч. 5 ст. 183 СК України передбачає розмір стягнення на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Аналіз 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 1 та 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Однак, як роз`яснено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 положення ст. 192 СК України не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Народження другої дитини спричинює зміну матеріального стану, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Аналізуючи надані докази, суд приходить висновку, про підтвердження позивачем зміни його сімейного стану внаслідок народження у нього дитини в іншому шлюбі. Вказана причина зумовлює погіршення матеріального стану позивача через понесення ним витрат на утримання другої дитини у розмірі 1/6 частини від заробітку. Крім того, про збільшення позивачем витрат на утримання дітей свідчить і надана ним довідка про суми виплачених аліментів від 27 січня 2023 року, з якої вбачається збільшення суми сплачених ним аліментів у грудні 2022 року та січні 2023 року. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини до розміру 1/6 частки від його доходів (у розмірі, встановленому для утримання другої дитини). Відтак, суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівності прав дітей на утримання, усунення розбіжностей в розмірі утримання другої дитини позивача порівняно з першою, вважає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів [PERSON] до 1/6 частки його доходів. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved