Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовомдо Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого мав жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,17 га. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] та його дружина позивачка. Отже, право власності на житловий будинок, як на майно колишнього колгоспного двору, належить [PERSON] та позивачці на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. \~ \~ \~ \~ [PERSON] помер [INFO] , залишивши заповіт, згідно якого все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповів своїй дружині - позивачці. \~ \~ \~ \~Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті чоловіка, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що належав спадкодавцю, проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлого на даний житловий будинок. \~ \~ \~ \~Ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно звіту про оцінку житлового будинку становить 93 060 гривень. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Ухвалою суду від 25.10.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.12.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка 08.01.2024 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Городенківська міська рада через підсистему «Електронрий суд» 20.11.2023 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 78163 від 03 жовтня 2023 р., видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 157 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 30.06.1989 згідно рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989. \~ \~ \~ \~Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 06.12.1976 № 1514-ІХ село Чортовець перейменовано на село Назаренкове; згідно Постанови Президії Верховної Ради України № 3278-ХІІ від 11.06.1993 селу Назаренкове відновлено колишнє найменування - [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] , що стверджується копією довідки № 401, виданою 18.10.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві (колгоспному дворі) за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 275, виданою 08.09.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до\~ч.1\~ст.120\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року,\~яка діяла\~на час\~виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному. За заповітом, посвідченим 22.03.2011 секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 33, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом буде мати право заповів своїй дружині [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 51019694 (номер в реєстрі нотаріальних дій 33), що стверджується інформаційною довідкою № 30869712 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 25.06.2012 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. \~ \~ \~ \~Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 19 від 15 червня 2012 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.06.2012 виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на\~день смерті\~( [INFO] )\~був зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; разом з ним була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 381, виданою 17.10.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , [INFO] , та позивачка [PERSON] , [INFO] , були подружжям свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 15 від 07 травня 1969 р. Позивачка [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняла спадщину\~після смерті\~чоловіка [PERSON] ,\~оскільки постійно\~проживала разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини.\~Спадкоємців,\~які відповідно\~до ч.1\~ст.1241\~ЦК України,\~мають обов`язкову\~частку в\~спадщині [PERSON] \~та прийняли\~спадщину,\~-\~судом не\~встановлено.\~ Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії\~спадкової справи\~№ 36/2012,\~наданої суду\~приватним нотаріусом\~Городенківського районного\~нотаріального округу\~Яшаном Р.Р.,\~вбачається,\~що позивачка,\~прийнявши спадщину\~після смерті\~чоловіка [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~25.06.2012\~подала нотаріусу\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкове\~майно спадкодавця.\~ \~ До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 274/02-31 від 18.10.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходить за адресою: [ADDRESS] ,\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлого на спадковий житловий будинок. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , складеного 03.10.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1972 р., господарські будівлі та споруди в 1980, 1989 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 19 жовтня 2023 р. становить 93060 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За житловим будинком, що знаходиться за вищезгаданою адресою закріплена земельна ділянка площею 0,17 га, про що свідчить довідка № 383, видана 17.10.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 351303153, сформованої 20.10.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 30.06.1989 на підставі\~рішення виконкому\~Городенківської районної\~ради №\~102\~від 14.06.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому та його дружині позивачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищезгаданою адресою, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на дану частку спадкового майна немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, позивачка, з урахуванням спадщини, фактично стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1254,\~1268-1270,\~1296,\~1297\~ЦК України\~(2003\~р.),

Outcome: approved