Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року. Під час шлюбу у них народилось донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дитини, не переймається її духовним та культурним розвитком. В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, представником позивача - адвокатом Масловою О.Г. надано суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за їх відсутності, надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] в м. Харків батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2200 грн, щомісяця, починаючи з 24.10.2019 року. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ,але з початком бойових дій була вимушена разом з дитиною виїхати до Німеччини, де знаходиться по теперішній час. [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої доньки, не цікавиться станом її здоров`я, матеріально не утримує. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.10.2023 року складає 107 800 грн. Згідно з інформацією адміністрації Харківського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 296, який з листопада 2019 року відвідувала малолітня [PERSON] , [INFO] , супроводжувала дитину до дитячого садка та забирала додому мати, яка була присутня на святах та інших заходах, які проходили в дошкільному закладі. За цей період батька дитини жодного разу не було. За інформацією вихователя групи № 5ЗДО № 296 від 05.01.2022 року, яку малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідувала з 01.09.2021 року на територію дитячого садка дитину супроводжувала мати [PERSON] , та бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] за період з 01.09.2021 року успіхами дитини не цікавився, до дитячого садка не приходив. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 12», де малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом фахівців з народження, на прийом до поліклініки за медичною допомогою [PERSON] супроводжувала мати, яка здійснює догляд за дитиною вдома. Батько дитини, [PERSON] , до поліклініки за медичною допомогою зі своєю донькою [PERSON] у період з листопада 2019 року по теперішній час не звертався. Письмових записів про отримання інформації про стан здоров`я [PERSON] від батька не було. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених наст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доньки доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача, як такого, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved