Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

05 грудня 2023 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви вказують, що 06 серпня 2000 року між ними було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської міської ради зроблено відповідний актовий запис № 377 від 06 серпня 2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Заявники зазначили, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникали розбіжності та непорозуміння, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, шлюб носить тільки формальний характер. Крім того заявниками укладено договір, щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного, просять суд розірвати укладений між ними шлюб. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи. В судовому засіданні 19 січня 2024 року: заявник [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить провести розгляд заяви у її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі. заявник [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшло клопотання згідно якого, заявник обставини викладені в спільній заяві підтримує в повному об`ємі, шлюб просить розірвати, розгляд справи просить провечти у його відсутності. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано 06 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської міської ради між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 377 від 06 серпня 2000 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане 19 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між заявниками не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Між заявниками [PERSON] та [PERSON] , 23 листопада 2023 року укладено договір про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та сплату аліментів на дитини. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24, ст.25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. подружжям досягнуто згоди щодо виховання і утримання дітей. За правилами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що заявники прийшли до спільної згоди, щодо неможливості подальшого збереження сім`ї та відповідно, щодо необхідності розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а збереження сім`ї лише для вирішення інших правовідносин, які виникли між сторонами, та які можливо вирішити іншим самостійним шляхом, суперечить принципу добровільності шлюбу, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved