Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором №5595996 від 08.10.2020 у розмірі 16445,70 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 1921,97 грн.; три проценти річних у розмірі 382,34 грн., а також понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2023 позов представника - адвоката Юхименка Юрія Юрійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС-ФАКТОРИНГ" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС-ФАКТОРИНГ" заборгованість за кредитним договором №5595996 від 08.10.2020 у розмірі 1861 грн. 20 коп., а також збитки завдані інфляцією у розмірі 124 грн. 25 коп., три відсотки річних у розмірі 43 грн. 14 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 232 грн. 30 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 324,57 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с.77-83). 22.12.2023 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про винесення додаткового рішення у даній справі, а саме відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. В обґрунтування заяви позивач вказав, що рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2023 по справі №397/1149/23 не вирішено питання щодо відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу, про що зазначалося у відзиві на позовну заяву та долучалися всі необхіднні докази на підтвердження їх понесення. Враховуючи вимоги ст. 137, 141, 270 ЦПК України, просив стягнути з позивача на користь відповідачки вищевказані витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.91-92). Учасники справи у судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача, в задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення просив відмовити в повному обсязі, про що надав письмові заперечення. Вказав, що вартість виконаних робіт адвокатом Калініним С.К. є завищеною, такою, що не відповідає критеріям обгрунтованості та розумності у розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України та неспівмірна зі складністю справи. Представник відповідача не надав документального підтвердженого опису виконаних робіт, розрахунків понесених витрат, інших документів, що підтверджується співмірність обсягів та вартості наданих послуг або витрат адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Понесені витрати не відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а заявлений розмір витрат є необгрунтованим та недоведеним. Вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 2-5 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі витрати на правову допомогу) покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися . Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно Договору №б/н/23 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.12.2023, ордеру серія ВІ № 1152247 від 13.12.2023, адвокат Калінін С.К. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2212, видане головою Ради адвокатів Полтавської області 26.06.2018) здійснював представництво відповідача [PERSON] (а.с. 66-70, 72 на звороті). Відповідно до п. 3.2, 4.7 вказаного Договору за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п.1.1, 1.2 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються Сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018. Акт виконаних робіт (наданих послуг) на вимогу Клієнта складається Бюро протягом 3-х робочих днів з дня висування такої вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги) №б/н/23 від 08.12.2023 сторони домовились про гонорар Бюро, умови та порядок розрахунків: 1. На визначення розміру гонорару Бюро впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару. 2. За надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт спалачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5000 грн., у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом Договору (а.с.70 на звороті). Відповідно до Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського Бюро «Калінін і партнери» №3/2018 від 17.07.2018, розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Консультації: усна без вивчення документів - від 200 грн., устна з вивченням документів - від 400 грн., письмова з посиланням на норми права - від 1000 грн. Правовий аналіз правочину з виїздом поза робоче місце адвоката 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб/год. Складання документів, звернень, заяв, інше - 500 грн./стор. Представництво інтересів клієнта в установах, організаціях, підприємствах - від 1000 грн. (а.с.68). Відповідно до акту виконаних робіт (наданих) послуг) від 13.12.2023 (додаток №2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 08.12.2023) Бюро надало, а Клієнт [PERSON] прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі: - усна консультація Клієнта щодо його прав по справі №397/1149/23 за позовом ТОВ «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, терміном виконання (обсягом) 1 год. вартістю 500 грн. (відповідно до Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського Бюро «Калінін і партнери» №3/2018 від 17.07.2018; - вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за кредитним договором №5595996 від 08.10.2020 укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Агарон» терміном виконання (обсягом) 3 год. вартістю 1500 грн.; - складання, оформлення, подання до Олександрівського районного суду Кіровоградської області в інтересах Клієнта відзиву на позовну заяву по справі №397/1149/23 за позовом ТОВ «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості терміном виконання (обсягом) 6 год. (10 стр.) вартістю 3000 грн. (а.с. 72). Відповідно до платіжної інструкції банку №@2PL735553 від 08.12.2023 [PERSON] здійснено оплату Калініну і Партнери АБ за договором №б/н/23 в розмірі 5000 грн. (а.с.71). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65 цс 22). У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У разі встановлення у договорі фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). У пунктах 150-151 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказано, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу має бути належним чином мотивовано. Разом з тим, заперечення представника позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, не містять достатніх обґрунтувань та відповідних доказів завищення витрат на послуги адвоката, неспівмірності їх зі складністю справи та надмірністю таких витрат. Зокрема, щодо порушень п.п.2 п.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163, суд зазначає наступне. Відповідно до п.37 розділу ІІ вказаної Інструкції, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача. Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів. Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом. Надавач платіжних послуг платника та платник у разі ініціювання платником платіжної операції із застосуванням засобів дистанційної комунікації мають право у відповідному договорі встановити перелік реквізитів платіжної інструкції, які надавач платіжних послуг платника за наявності технічної можливості заповнює автоматично на підставі інформації, отриманої в процесі ідентифікації платника. Відповідно до п.6 розділу І вказаної Інструкції: 6) код платника/отримувача/стягувача - код юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ)/обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами (далі - обліковий номер)/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (далі - РНОКПП) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 8) надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій (далі - надавач платіжних послуг платника/отримувача/стягувача). До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг; 17) платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції; 18) платник фактичний - особа, яка в платіжній інструкції платника зазначена фактичним платником і грошові зобов`язання якої виконує платник шляхом ініціювання платіжної операції зі свого рахунку. Відповідно до п.41 вказаної Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Таким чином, суд вважає, що подана представником відповідача платіжна інструкція на здійснення оплати гонорару (винагороди) за надані адвокатській послуги (а.с.71) є належним доказом на підтвердження понесених витрат, відповідає вимогам вищевказаної Інструкції, за наведеними в ній реквізитами можливо ідентифікувати призначення платежу та платника. Також, представник позивача у своїх запереченнях зазначає, що так послугу, як «Вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за кредитним договором №5595996 від 08.10.2020 укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Аргон», неможливо розцінити як надання професійної правничої допомоги у справі, що була надана клієнту, оскільки виокремлення адвокатом такої послуги як самостійного виду адвокатської послуги є необгрунтованим та охоплюється діями адвоката зі стадії «Складання, оформлення, подання до Олександрівського районного суду Кіровоградської області в інтересах Клієнта відзиву на позовну заяву по справі №397/1149/23 за позовом ТОВ «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості». Зокрема, вищезгадана послуга відсутня у Рекомендованих (мінімальних) ставках адвокатського гонорару (винагороди), затверджених Рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018. Відтак, час витрачений на цю послугу не повинен враховуватися та має бути виключений із загальної вартості наданих адвокатом Калініним С.К. послуг правничої допомоги та до схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 у справі №824/152/21 (провадження №61-17005ав21). Однак, суд не може погодитися з зазначеними представником позивача обставинами, враховуючи наступне. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону „Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Статтею 19 вказаного Закону передбачені види адвокатської діяльності, зокрема й, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру . Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Також суд не враховує посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 19.05.2022 у справі №824/152/21 (провадження №61-17005ав21), оскільки вони стосуються інших адвокатських послуг, відмінних від вказаних у даній справі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, конкретних обставин справи, заперечень щодо клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, складності справи та обґрунтованості витрат, їх співмірністю, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про компенсацію позивачем судових витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved