Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.05.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина продовжує проживати разом із позивачкою та перебувати на її утриманні. Вказує, що відповідач ще у 2019 році виїхав за кордон до Польщі на заробітки та спочатку трішки допомагав їй утримувати спільну дитину, однак така допомога мала мінливий та нерегулярний характер. На утримання дитини для її нормального забезпечення життєдіяльності необхідна постійна допомога обох батьків, в тому числі і відповідача. В телефонному режимі вона повідомляла відповідача, що донька хворіє, навчається в школі, відвідує розвиваючі гуртки, а тому їй необхідно виділяти достатньо коштів, оскільки ціни на продукти харчування, ліки, вартість гуртків, канцелярію, одяг та взуття ростуть, а самостійно забезпечувати доньку дуже складно. Однак в середині 2021 року відповідач взагалі самоусунувся від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, не бажає це робити добровільно та повідомив, що не збирається повертатися в Україну. Вказує, що на утримання дитини їй потрібно не менше 8000 гривень на місяць, які вона витрачає на продукти харчування, особисті засоби гігієни, одяг, взуття, ліки тощо та все необхідне для духовного і фізичного розвитку доньки. Щомісяця необхідні кошти на харчування, лікування, виховання, розвиток дитини, одяг, взуття, засоби гігієни, вітаміни, книжечки та інші предмети для розвитку. Донька потребує щоденної здорової їжі, сезонного одягу тощо, постійно виникають витрати, пов`язані з її утриманням і вихованням, на які відповідач взагалі не реагує. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, участі в їх утриманні не приймає, не цікавиться про її фізичний та духовний розвиток, не піклується про її стан здоров`я, таким чином самоусунувся від піклування та виховання дитини, оскільки дитина проживає разом із позивачкою та утримувати їх самостійно вона змоги не має, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 29.09.2023 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 28.11.2023 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.05.2023 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №1420 від 02.07.2015 року, батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що потверджується, Актом №25 від 20.03.2023 року затвердженим директором ПП «Порядок в домі» та Актом №98 від 28.07.2023 року затвердженим директором ТОВ «Єврокомунбуд». Дитина відвідує Чернівецьку гімназію №9, гурток хореографії у навчальному закладі, заняття з вивчення іноземної мови, навчається на курсі «Крута наука» у навчальному центрі робототехніки «Ботеон» та відвідувала гуртки у школі №3, а саме вокалу, хореографії тощо, що підтверджується відповідними довідками. [PERSON] понесла додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у зв`язку із захворюванням останньої та лікуванням у розмірі 7055 гривень, що підтверджуються відповідними актам та платежами. Відомості про матеріальне становище відповідача під час розгляду справи позивачем не подані. \~ Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~185\~СК України\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо).\~Розмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Звертаючись до суду із даним позовом позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідача додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто шляхом постійного фінансування наперед. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. [PERSON] в підтвердження своїх вимог не надала суду доказів понесення додаткових витрат на дитину наперед, тобто у майбутньому. Окрім цього суд зазначає, що продукти харчування,\~одяг,\~взуття,\~засоби гігієни,\~не є\~додатковими витратами\~на дитину\~оскільки не\~викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів понесення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини, а саме підтвердження оплати навчання на курсах, гуртках, які відвідує чи відвідувала дитина, що позбавляє суд можливості їх дослідити та встановити фактичний розмір таких витрат. У зв`язку із цим суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені додаткові витрати на дитину, які складаються із витрат на придбання ліків, лікувальних приладів та медичного обстеження, що викликані особливими обставинами, з урахуванням рівного обов`язку мати та батька щодо утримання спільної дитини, тобто у розмірі частини, що становить 3527 грн. 50 коп. Таким чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Позивачка у зв`язку із захистом свої прав понесла судові витрати які складають із наступного: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8040 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених витрат на професійно правничу допомогу у строк визначений ст. 141 ЦПК України (договір, розрахунок, акт, квитанцію до прибуткового касового ордеру). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 50 %. Враховуючи, що позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір\~в сумі\~1073\~грн.\~60\~коп.,\~та на\~користь [PERSON] судові\~витрати,\~а саме:\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу \~4020\~грн.\~

Outcome: partial