Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

20.10.2021 представник позивача - публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 в розмірі 40 252, 24 долари США та встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10 ст.265 ЦПК України. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно із зазначеними договорами відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, який було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк»). 17 липня 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №1901/1107/88-288. Відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати [PERSON] кредит у сумі 50000 доларів США, а [PERSON] зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. В порушення умов кредитного договору [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 19.05.2020 має заборгованість за кредитом в розмірі 40 252, 24 дол. США. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення Кредиту. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року в розмірі 40 252, 24 долари США та встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10 ст.265 ЦПК України. 13.05.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача - адвокатом Вітів В.А. Відзив мотивований тим, що в Тернопільському міськрайонному суді вже перебувала справа за позовом ПАТ "АЛЬФА-БАНК" до [PERSON] за результатами якої вже прийнято рішення. 09 листопада 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір N 1901/1107/88-288 (з подальшим внесенням змін та доповнень), відповідно до умов якого вона отримала 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] тривалий час вела безрезультативну переписку із правонаступником кредитора - ПАТ «Альфа-банком» про реструктуризацію/конвертизацію кредиту. В березні 2015 року ПАТ «Альфа-банк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості за кредитом - 40 252,24 дол. США, за відсотками - 1005,62 дол. США, грн. та пеня - 2 032,95 грн. еквівалент 81,84 долари США. за кредитним договором № 1901/1107/88-288. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 у справі № 607/4397/15-ц, яке набрало законної сили, скасовано рішення першої інстанції та прийнято нове яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-банку» частково, а саме стягнуто з відповідача пеню в розмірі 100,00 грн. в решті позовних вимог відмовлено. Апеляційним судом встановлено порушення ПАТ «Альфа-банком» принципу рівності сторін та наявність двозначних положень в кредитному договорі, що призвело до виникнення заборгованості. Предметом розгляду Тернопільського міськрайонного суду та Апеляційного суду Тернопільської області були вимоги ПАТ «Альфа-Банку» за тілом кредиту в розмірі 40252,24 дол. США, та інші обставини серед яких строки платежів за кредитним договором. Апеляційним судом та Верховним судом було наголошено, що умовами договору дозволено повернення кредиту в останньому ануїтетному платежі. Колегією суддів Апеляційного суду Тернопільської області було встановлено, що відсутні підстави для дострокового стягнення платежів з [PERSON] за споживчим кредитним договором №1901/1107/88-288 в редакції від 29.07.2009 року. Згідно п.3.1.2. Договору недоплачені суми ануїтетних платежів обраховуються при визначенні кінцевого ануїтетного платежу, тому відсутні підстави для стягнення простроченої заборгованості. Співвідносячи п. 5.1., 9.1. (умови про дострокове стягнення заборгованості) та п.3.1.2 Договору недоплачені суми ануїтетних платежів обраховуються при визначенні кінцевого ануїтетного платежу, тому відсутні підстави для стягнення простроченої заборгованості. Через суперечності змісту пунктів 3.1.2.,5.1., 9.1 договору а також, нечіткості та двозначності пункту 3.1.2, споживач як слабка сторона у вказаному споживчому договору підлягає державному захисту, а недоплачені суми платежів вона зобов`язана внести в листопаді 2027 року, при кінцевому розрахунку, оскільки вказані недоплачені суми платежів додаються до кінцевого ануїтетного платежу. Договором спірного кредиту передбачено що цей договір є споживчим. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі чи двозначні положення договорів повинні тлумачитись на користь споживача. Оскільки ПАТ "Альфа-банк" самостійно зазначив умову про кінцевий платіж як ануїтетний платіж який повинен настати в листопаді 2027 року (як сильна сторона) то тлумачення умов договору банком виключно на свою користь доводить порушення принципу добросовісності. Очевидно, що закріплюючи умову про повернення усіх сум несплачених щомісячних платежів в останньому ануїтетному платежі ПАТ "АЛЬФА-БАНК" саме в листопаді 2027 році визначив правомірною поведінку оплати [PERSON] усіх несплачених платежів в останньому платежі. Відмова ж ПАТ «АЛЬФА-БАНК» від виконання умов свого ж договору свідчить про поведінку яка суперечить попереднім заявам. Очевидно, що дії позивача, який уклав кредитний договір №1901/1107/88- 288 в редакції від 29.07.2009 року, з визначенням можливості повної оплати в останній місяць дії договору, після чого звертається із вимогами про дострокове стягнення повної суми до настання визначеного сторонами часу, що суперечить його попередній поведінці і є недобросовісним. Позовні вимоги заявлені в позові грунтуються виключно на основі договору набуття права вимоги ПАТ "АЛЬФА-БАНК" до [PERSON] , однак, таким договором (без участі відповідача) не можуть вноситись зміни до основного договору та визначених ним обставин. Разом з цим, з позовної заяви незрозуміло, з якого моменту позивач вважає порушення умов договору. З цих підстав, сторона відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 14.06.2022 судом зареєстрована відповідь на відзив, подана представником позивача. В обґрунтування своїх доводів, представник позивача посилається на те, що 09 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1107/88-288, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 50000 доларів США, на строк з 09 листопада 2007 року по 09 листопада 2017 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 50000 доларів США. Згідно з п. 3.1. кредитного договору позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною даного договору. Згідно з додатком № 1 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року - графіком погашення заборгованості, між сторонами встановлено строк виконання відповідачем зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Як слідує з позовних вимог та розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 17 серпня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає по тілу кредиту 40 252,24 доларів США, суму яких заявлено в позовній заяві. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення заборгованості. З цих підстав, позивач має право на одержання від відповідача пені за прострочення сплати обумовлених договором платежів. Проте позивачем ні відсотки, ні пеня не заявляються. Відповідно до п. 3.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, укладеного 29 липня 2009 року встановлено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, починаючи з 10 вересня 2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у розмірі 662,56 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Відповідно до п. 3.1.3. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № [NUMBER] , в ПАТ «Сведбанк», через касу банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів. Згідно з п. 3.3. зазначеного договору платежі, згідно з цим договором, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума платежів в повному обсязі надійшла на рахунок протягом банківського дня, який визначений, як термін здійснення платежів. Якщо цей день не є банківським днем, то платежі повинні бути здійсненні у наступний банківський день. Заборгованість за кредитним договором вважається простроченою з дня, наступного за терміном коли така заборгованість мала бути сплачена, згідно умов цього кредитного договору. 29 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року. Відповідно до п. 2 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, п.п. 3.1.1 кредитного договору викладено в іншій редакції та передбачено, що починаючи з 10 лютого 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у розмірі 683,43 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 03 грудня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем укладена додаткова угода №3 до кредитного договору. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, з метою реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором сторони домовилися про те, що починаючи з 10 серпня 2009 року позичальник додатково до суми обов`язкового щомісячного платежу, визначеної п. 3.1.1. кредитного договору, здійснює погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 137 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця до 10 грудня 2009 року включно. 29 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору. Відповідно до п. 1 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору №1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, сторони визначили, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальник, складає 39712,06 доларів США. Згідно з п.п. 1.1. розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень складає 2279.83 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентам згідно з п. 1.2. договору складає 2347,24 доларів США, розмір строкової заборгованості по процентам згідно з п. 1.3. договору складає 266,83 доларів США. Відповідно до п. 3 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору сторони домовилися, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку складає 44,339,13 доларів США. Згідно з п. 3.1 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору сторони домовилися внести зміни до п. 1.1. кредитного договору та встановити строк користування кредитом по 09 листопада 2027 року включно. Відповідно до п. 5.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року позичальник зобов`язується забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів, передбачених даним договором шляхом забезпечення наявності на рахунку в п. 3.1.3. грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати, належним чином виконувати свої зобов`язання за цим договором (п. 5.2.) Тобто, невнесення відповідачем у повному обсязі ануїтетних платежів, платежів на погашення відсотків шляхом направлення коштів на банківських рахунок позивача є порушення умов договору. Представник позивача наголошує на тому, що правовідносини дострокового повернення кредиту регулює не п.3.1.2, а відповідний розділ кредитного договору, а саме - 9 «Дострокове повернення кредиту» та відповіді норми законодавства, а саме стаття 516, 625, 1050 ЦК України. Враховуючи, те що [PERSON] з жовтня 2014 року не виконує зобов`язання по погашенню заборгованості, то дана заборгованість є простроченою на що вказує п.3.3 договору. А оскільки заборгованість є простроченою, то відповідно зобов`язання не виконуються та порушуються строки сплати платежів, що і передбачено п.9.1. договору у розділі 9. Представник позивача вказав, що суди апеляційної та касаційної інстанцій викладаючи обставини та свої доводи в рішенні суду не звернули уваги, що даним рішенням порушено вимоги чинного законодавства, а саме ст. 16 ЦК України тим, що суд позбавив права на звернення до суду у випадку порушення боржником зобов`язань по кредиту на задоволення вимог АТ «Альфа- Банк» заборонивши фактично звертатися до суду до кінця дії договору, незалежно чи сплачує щомісячні платежі [PERSON] , що є неправомірним. З думки суду, вказав представник позивача вбачається, що АТ «Альфа-Банк» не має права взагалі достроково стягувати заборгованість у випадку невиконання зобов`язання [PERSON] , що є неприпустимим. Разом з тим, на вказав представник позивача, абсурдним виглядає і та обставина, що у випадку невиконання зобов`язань [PERSON] зобов`язань, шляхом несплати ануїтетних платежів, боржник може сплатити всю недоплачену суму ануїтетних платежів у 2027 році і з огляду на обгрунтування суду - це є правомірним. Суд взагалі не враховував, як вимоги п.п. 3.2, 3.3, 5.1, розділу 9 договору, так і положення ст.ст. 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Крім цього, вказав представник позивача, вказаним рішенням жодним чином не вказано заборони дострокового стягнення тіла кредиту, спір про яке є предметом розгляду в даному судовому провадженні, а лише про неможливість стягнення простроченої заборгованості. Представником позивача надано відповідь на питання у відзиві «З якого моменту (вказати дату) позивачем, вважається порушеними [PERSON] його права за Договором кредиту №1901/1107/88-288 від 19.11.2007». Щодо відповіді на питання представник позивача зазначає, що як вбачається з розрахунку заборгованості останнім платежем є платіж в розмірі 0,25 дол. США, який надійшов на погашення заборгованості по відсотках 08.11.2018 року згідно умов договору про порядок зарахування коштів, попередній платіж 16.10.2015 р. в сумі 131,72 дол. США. Відповідно з 08.11.2018 року виникло прострочення щодо кожного наступного платежу. Тому, право банку є порушеним з дати невиконання зобов`язань щодо сплати наступного щомісячного платежу. Таким чином, з огляду на вищевикладене вважає, що позовні вимоги Банку щодо стягнення тіла кредиту є цілком законними та підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача є такими, що не заслуговують на увагу. 21.03.2023 судом зареєстровані заперечення на позовну заяву подані відповідачем [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що станом на 18.03.2023 АТ «СЕНС БАНК» не надав доказів внесення до умов кредитного договору N 1901/1107/88-288 змін, які б не були раніше предметом дослідження і оцінки суду (Апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року залишеного без змін постановою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду справа № 607/4397/15-ц), первинних документів на підтвердження того, що [PERSON] здійснила переривання позовної давності сплативши 7 гривень. Позивач уникнув прямої відповіді і зіслався на графік та переказ готівки 08.11.2018 в розмірі 0,25 центів доларів США за 2015 рік. Проте, [PERSON] не здійснювала оплат після 2015 року взагалі. Щодо посилань представника банку на те, що виписка з рахунку є належним доказом внесення коштів позичальником, то дані посилання не заслуговують на увагу, оскільки виписка формується на підставі первинних документів, якими є оригінали касових документів (квитанцій проведення оплати за заявами пре перерахунок коштів). Більше того, видається абсолютно невірогідним те, що після трьох років [PERSON] сплатила 0,25 центів, без жодного підтвердження реальності цієї операції. Зазначає, що згідно п.3.1.2. Договору недоплачені суми ануїтетних платежів обраховуються при визначенні кінцевого ануїтетного платежу, тому відсутні підстави стягнення простроченої заборгованості. Співвідносячи п. 5.1.,9.1. Договору - умови про дострокове стягнення заборгованості та п.3.1.2. Договору - недоплачені суми ануїтетних платежів обраховуються при визначенні кінцевого ануїтетного платежу, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення простроченої заборгованості. Через суперечності змісту пунктів 3.1.2.,5.1., 9.1 договору а також, нечіткості та двозначності пункту 3.1.2, споживач як слабка сторона у вказаному споживчому договору та підлягає державному захисту, а недоплачені суми платежів вона зобов`язана внести в листопаді 2027 року, при кінцевому розрахунку, оскільки вказані недоплачені суми платежів додаються ддо кінцевого ануїтетного платежу. Крім цього, представник відповідача вказав, що при з`ясуванні порядку проведення розрахунків за договором кредиту, слід зробити висновок, що п.п.3.1.2.,5.1., 9.1, кредитного договору №1901/1107/88-288 слід розцінювати як право позичальника здійснити ануїтетний платіж в останній день строку дії кредитного договору №1901/1107/88-288 з процентами і штрафними санкціями. Оскільки ПАТ "Альфа-банк" самостійно зазначив умову про кінцевий платіж як ануїтетний платіж який повинен настати в листопаді 2027 року (як сильна сторона) то тлумачення умов договору банком виключно на свою користь доводить порушення принципу добросовісності. Очевидно, що закріплюючи умову про повернення усіх сум несплачених щомісячних платежів в останньому ануїтетному платежі ПАТ "АЛЬФА-БАНК" саме в листопаді 2027 році визначив правомірною поведінку оплати [PERSON] усіх несплачених платежів в останньому платежі. Відмова ж ПАТ "АЛЬФА - БАНК" від виконання умов свого ж договору свідчить про поведінку яка суперечить попереднім заявам. Очевидно, що дії позивача, який уклав кредитний договором №1901/1107/88-288 в редакції від 29.07.2009 року, з визначенням можливості повної оплати в останній місяць дії договору, після чого звертається із вимогами про дострокове стягнення повної суми до настання визначеного сторонами часу, що суперечить його попередній поведінці і є недобросовісним. З цих підстав представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою судді від 16.11.2021 відкрито провадження у цивільній справі №607/18754/21. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко Д.В. заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Вітів В.А. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на позов. Просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк»), та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 50000 доларів США, на строк з 09 листопада 2007 року по 09 листопада 2017 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторона відповідача в судовому засіданні не заперечила факту отримання кредитних коштів у розмірі 50000 доларів США. Згідно з п. 3.1. кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною даного договору. Згідно з додатком № 1 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року - графіком погашення заборгованості, між сторонами встановлено строк виконання відповідачем зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Всупереч вказаним вимогам закону [PERSON] умов договору належним чином не виконувала. Зокрема, як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, станом на 17.08.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає по тілу кредиту 40 252, 24 доларів США. Відповідно до п. 3.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, укладеного 29 липня 2009 року встановлено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, починаючи з 10 вересня 2009 року позивальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у розмірі 662,56 доларів СІЛА у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1. позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця починаючи з місяця наступного за місяцем укладеного даного договору (далі - термін здійснення платежів). Сторони досягли згоди, що розмір ануїтетного платежу, передбачений абзацом першим п. 3.1.1. договору може бути змінено банком у зв`язку із змінами процентної ставки згідно п. 8.4. цього договору в порядку передбаченому 3.1.1 цього договору. Згідно з п. 3.1.2. зазначеного договору у будь-якому випадку, в тому числі у випадку порушення позичальником термінів здійснення ануїтетного платежу, часткового дострокового погашення кредиту, сума наступних ануїтетних платежів залишається незміною, крім суми останнього (кінцевого) платежу - платежу в останній день строку користування кредитом, визначеного п. 1.3. договору, розмір якого визначається як сума процентів непогашеного кредиту. Відповідно до п. 3.1.3. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № [NUMBER] , в ПАТ «Сведбанк», через касу банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів. Згідно з п. 3.3. зазначеного договору платежі, згідно з цим договором, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума платежів в повному обсязі надійшла на рахунок протягом банківського дня, який визначений, як термін здійснення платежів. Якщо цей день не є банківським днем, то платежі повинні бути здійсненні у наступний банківський день. Заборгованість за кредитним договором вважається простроченою з дня, наступного за терміном коли така заборгованість мала бути сплачена, згідно умов цього кредитного договору. 29 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року. Відповідно до п. 2 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, п.п. 3.1.1 кредитного договору викладено в іншій редакції та передбачено, що починаючи з 10 лютого 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у розмірі 683,43 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 03 грудня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем укладена додаткова угода №3 до кредитного договору. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, з метою реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором сторони домовилися про те, що починаючи з 10 серпня 2009 року позичальник додатково до суми обов`язкового щомісячного платежу, визначеної п. 3.1.1. кредитного договору, здійснює погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 137 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця до 10 грудня 2009 року включно. 29 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору. Відповідно до п. 1 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору №1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, сторони визначили, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника, складає 39712,06 доларів США. Згідно з п.п. 1.1. розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень складає 2279.83 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентам згідно з п. 1.2. договору складає 2347,24 доларів США, розмір строкової заборгованості по процентам згідно з п. 1.3. договору складає 266,83 доларів США. Відповідно до п. 3 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору сторони домовилися, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку складає 44339,13 доларів США. Згідно з п. 3.1 договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору сторони домовилися внести зміни до п. 1.1. кредитного договору та встановити строк користування кредитом по 09 листопада 2027 року включно. Згідно з п. 6 додаткової угоди №4 до кредитного договору сторони домовилися викласти п.п. 3.1.1 кредитного договору в іншій редакції: починаючи з 10 лютого 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у розмірі 509,96 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Відповідно до п. 5.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року позичальник зобов`язується забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів, передбачених даним договором шляхом забезпечення наявності на рахунку в п. 3.1.3. грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати, належним чином виконувати свої зобов`язання за цим договором (п. 5.2.) Тобто, невнесення відповідачем у повному обсязі ануїтетних платежів, платежів на погашення відсотків шляхом направлення коштів на банківських рахунок позивача є порушення умов договору. У п. 3.1.2 Договору в редакції від 09.11.2007 сторони договору перебачили, що у будь-якому-випадку, втому числі у випадку порушення Позичальником термінів здійснення Ануїтетного платежу, часткового дострокового погашення кредиту, сума наступних Ануїтетних платежів залишається незмінною, крім суми останнього (кінцевого) платежу -платежу в останній день строку користування Кредитом, визначеного п. 1.3 Договору, розмір якого визначається як сума процентів, нарахованих/непогашених, в т.ч. прострочених, відповідно до умов цього Договору, та залишок суми непогашеного Кредиту. Посилання представника відповідача на те, що неповний платіж не може бути підставою для дострокового звернення є помилковим, оскільки згідно з п. 9.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року, у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання. Відповідно до п. 5.4. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 1901/1107/887288 від 09 листопада 2007 року при настанні подій, зазначених у п.п. 9.1. цього договору позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом і сплатити проценти у повному обсязі, а також сплатити пені та штрафи, передбачені цим договором. Як слідує з пояснень представника відповідача наданих в судовому засіданні та письмових запереченнях, сторона відповідача заперечує позовні вимоги, оскільки відповідно до п. 9.1. кредитного договору сторонами узгоджено підстави для дострокового повернення кредиту і банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку порушенням позичальником строків платежів. Представник відповідача вказав що Позикодавець в договорі чітко встановив строк сплати кінцевого ануїтетного платежу до якого додаються неповністю сплачені суми до 2027 року. У зв`язку з тим, що в договорі чітко встановлено дату останнього платежу до якого сумуються несплачені поточні платежі, а тому видається неможливим настання прострочки повернення станом на день звернення позивача до суду. З цих підстав просять у задоволені позову відмовити. Однак, Суд не погоджується із думкою представника відповідача та вважає, що його твердження є помилковими, оскільки згідно з п. 3.6. кредитного договору №1901/1107/88-288 від 09 листопада 2007 року платежі згідно даного договору вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума платежу в повному розмірі надійшла на відповідний рахунок (позичковий) протягом банківського дня (з 9.00 по 16.00) у строки зазначені в п.п. 3.1., 3.3. даного договору. Відповідно до п. 3.1.3. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № [NUMBER] , в ПАТ «Сведбанк», через касу банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів. Також, Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача, про те що відповідач [PERSON] не здійснювала переказ готівки 08.11.2018 в розмірі 0,25 центів доларів США, що в подальшому свідчить про переривання строку позовної давності, із посиланням на правові висновки Верховного Суду викладенні у постанові від 08.11.2017 у справі №6-2891цс16 та постанові КЦС ВС від 11.09.2019 у справі №623/99/17, оскільки стороною відповідача належними та допустимими доказами не доведено, що дані кошти були внесені не позичальником, а іншою особою, або що були наявні будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунку боржника ( [PERSON] ) без волевиявлення останньої, або без її схвалення, з метою переривання перебігу позовної давності. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015, яке ухвалено в цивільній справі №607/4397/15-ц за позовом ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитним договором №1901\\1107\\88-288 від 09 листопада 2007 року в розмірі 892731,46 грн. В частині солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] 100 грн пені залишено без змін. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення апеляційний суд вказав, що обґрунтованим є довод [PERSON] щодо суперечностей змісту пунктів 3.1.2.,5.1., 9.1 договору а також, нечіткості та двозначності пункту 3.1.2 і в силу вказаних обставин, вона як споживач є слабкою стороною у вказаному споживчому договору та підлягає державному захисту. Враховуючи, що згідно п.3.1.2. Договору недоплачені суми ануїтетних платежів обраховуються при визначенні кінцевого ануїтетного платежу, тому відсутні підстави для стягнення простроченої заборгованості. Вказане рішення апеляційного суду залишене без змін згідно постанови Верховного Суду від 05.08.2020. Відповідно до положень ч.7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Суд при розгляді даної цивільної справи не погоджується із правовою оцінкою наданою апеляційним та касаційним судом при розгляді цивільної справи №607/4397/15-ц, яка перебувала у провадженні Тернопільського міськрайонного суду виходячи із наступного. Суд вважає, що відсутні суперечності між пунктами 3.1.2.,5.1., 9.1 договору, а також відсутні нечіткості та двозначності пункту 3.1.2 Договору, оскільки, дійсно згідно п. 3.1.2 відповідач має право, здійснюючи останній платіж за договором, включити у нього та сплатити несплачені (прострочені) платежі за договором, а Банк має право при здійсненні останнього платежу вимагати від відповідача сплатити прострочені платежі за Договором, однак вказані положення Договору не звільняють відповідача дотримуватись графіку платежів за договором та не звільняють від виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо погашення заборгованості згідно графіку платежів. Суд встановлено, що відповідачкою грубо порушуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, оскільки остання починаючи із 2018 року не здійснювала жодних платежів за договором в користь позивача, порушуючи взяті на себе зобов`язання здійснювати платежі згідно погодженого графіку платежів та їх розміру. Крім цього, представником відповідача в судовому засіданні заявляється клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог. Суд вважає, що позиція відповідача є суперечливою та свідчить про зловживання правами і є такою, яка спрямована на повне ухилення від сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач зазначає, що має право погасити усю заборгованість в останній день платежу за договором, тобто у 2027 році. Виходячи із цього твердження відповідач, на думку суду, також має погодитись із тим, що Банк вправі в останній день платежу у 2027 році вимагати сплати усієї суми заборгованості за кредитним договором. Однак, в цей же час, представником відповідача заявляється клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, що свідчить про те, що відповідач не визнає право Банку на стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором в останній день платежу. Наведене, на думку суду, свідчить про те, відповідач має намір повністю ухилитись від виконання взятих на себе зобов`язань, що на думку суду є недопустимим і таким, що не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, положенням цивільного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, принципу справедливості. Суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки позивач, відповідно до положень пункту 3.1.2 Договору, вправі в день здійснення останнього платежу за договором у 2027 році, вимагати сплати усієї суми заборгованості за кредитним договором. Крім цього, суд вважає, що положення пункту 3.1.2 Договору не позбавляють позивача права на пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки зі сторони відповідача наявне грубе порушення умов кредитного договору (п.п. 3.2, 3.3, 5.1, розділу 9 Договору, а також положень ст.ст. 1050, 1054 Цивільного кодексу України), оскільки [PERSON] із 2018 року не здійснювала жодних платежів за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 09.11.2007 кредитним договором № 1901/1107/88-288, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем порушено умови Кредитного договору № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 19.05.2020 заборгованість відповідача перед Банком становить 40 252, 24 дол. США, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку [PERSON] . Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, якщо на момент розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, то суди не можуть відмовляти в задоволенні позовних вимог. Право на звернення за захистом до суду є безумовним і кредитор може вимагати дострокового повернення кредиту, зокрема, шляхом пред`явлення позову до суду. Що стосується позовної вимоги, щодо встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10 ст.265 ЦПК України, Суд приходить до переконання, що дана вимога до задоволення не підлягає, з наступних підстав. Так, згідно ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Враховуючи, що ухвалення рішення у цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, то суд не вбачає за необхідне її застосування. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не піддягають. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 в розмірі 40 252, 24 долари США. В задоволенні решти вимог, слід відмовити. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 16 088,24 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial