Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі товариство) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 40 384 грн. В позовній заяві (а.с. 2 6), відповіді на відзив (а.с. 93 100) викладено наступну позицію. На підставі укладеного 30 жовтня 2021 року договору № 01627-10/2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надано [PERSON] кредит. Згідно з договором № 00-6472075, укладеним 09 січня 2023 року, [PERSON] одержав кредит від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредитів, сплати процентів за користування ними) за договорами належним чином не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та товариством укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого товариство набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 01627-10/2021 в сумі 29 100 грн. (заборгованість за основним боргом 12 000 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 17 100 грн.). 25 липня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та позивачем укладено договір факторингу № 25072023, відповідно до умов якого товариство набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 00-6472075 в сумі 11 284 грн. (заборгованість за основним боргом 3 100 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 8 184 грн.). Відповідачем поданий відзив. У відзиві (а.с. 79 82), запереченні на відповідь на відзив (а.с. 114 115) відображено наступну позицію. Позивачем не надано доказів ідентифікації клієнта при підписанні кредитних договорів та первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти надання первісними кредиторами відповідачу кредитів, а також складені первісними кредиторами розрахунків заборгованості. В судове засідання представники сторін не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту якої представник позивача на задоволенні вимог наполягав, представник відповідача проти позову заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`являвся. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності представників сторін, відповідача. Судом встановлено,\~що 03\~жовтня 2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«ІНВЕСТРУМ» (кредитодавець)\~та [PERSON] \~(позичальник)\~укладено договір\~про надання\~фінансового кредиту\~№ 01627-10/2021\~ (а.с.\~7\~ 10),\~за умовами\~якого кредитодавець\~ надав\~відповідачу на\~строк 7\~днів \~до 09\~жовтня 2021\~року кредит\~в сумі\~12\~000\~грн.,\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~в розмірі\~2,50\~%\~на добу. Цей договір, як в ньому зазначено, укладено в електронній формі з використанням електронного підпису [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] кредит одержав 03 жовтня 2021 року, що підтверджується виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» довідкою (а.с. 54). Відповідач кредитом користувався, проте порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 16, 59 65), станом на 12 січня 2023 року допустив заборгованість за кредитом в сумі 12 000 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 17 100 грн. 09 січня 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 00-6472075 (а.с. 21 27), за умовами якого кредитодавець надав відповідачу на строк 120 днів до 09 травня 2023 року кредит в сумі 3 100 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,20 % за кожний день користування. Цей договір, як в ньому зазначено, укладено в електронній формі з використанням електронного підпису [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт одержання кредиту за цим договором [PERSON] не спростував. Відповідач кредитом користувався, проте порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 66), станом на 25 липня 2023 року допустив заборгованість за кредитом в сумі 3 100 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 8 184 грн. Указані договори, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання їх сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Як встановлено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що кредитодавці виконали свої зобов`язання за договорами, відповідач користувався кредитними коштами, проте не виконував зобов`язання з їх повернення та сплати процентів, допустив заборгованість. Доказів безгрошовості цих договорів не надано. Розмір заборгованості за кредитами (основним боргом) суд визнає обґрунтованою. Суд не погоджується з періодом, за який розрахована заборгованість по процентам за користування кредитами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами укладених кредитних договорів не передбачено нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відомостей про пролонгацію у встановленому порядку цих договорів, суду не надано. Кредитор після спливу строку кредитування позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Строк кредитування за договором від 03 жовтня 2021 року закінчився 09 жовтня 2021 року, за договором від 09 січня 2023 року 09 травня 2023 року. Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати первісним кредиторам кредити і сплачувати проценти за користування ними. Починаючи з дня закінчення строку дії договорів, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитодавцями повернути всю заборгованість за договорами. Враховуючи викладене, суд вважає, що правових підстав для продовження нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строків кредитування первісні кредитори не мали, тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів поза межами таких строків є безпідставними. За цих обставин розмір процентів підлягають обчисленню згідно із визначеним договорами графіками розрахунків та за договором від 03 жовтня 2021 року (за період з 03 жовтня 2021 року до 09 жовтня 2021 року) становлять 2\~100 грн., за договором від 09 січня 2023 року (за період з 09 січня 2023 року до 09 травня 2023 року) 7\~533 грн. 13 січня 2023 року між товариством та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено договір факторингу № 13012023, про набуття фактором права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 29 100 грн. (яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 12\~000 грн., заборгованості за відсотками 17 100 грн.) за договором № 01627-10/2021 (а.с. 11 17). 25 липня 2023 року між товариством та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» укладено договір факторингу № 25072023, про набуття останнім право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 11 284 грн. (яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3 100 грн., заборгованості за відсотками 8 184 грн.) за договором № 25072023 (а.с. 28 32). Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд визнає, що невиконанням умов кредитних договорів порушені права нового кредитора у зобов`язаннях, тому позивач має право вимагати повернення позичальником заборгованості за договором від 03 жовтня 2021 року в сумі 14 100 грн. та за договором від 09 січня 2023 року в сумі 10 633 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в доведеному розмірі та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 1).

Outcome: partial