Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діють його представники адвокати Фостяк А.Я. та Свищо С.М., 28 лютого 2023 року звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить суд: 1.Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» від 30.01.2023 №27-ос «Про звільнення [PERSON] ». 2.Поновити [PERSON] на посаді головного інженера Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп». 3.Стягнути з Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.01.2023 по момент винесення рішення судом. 4.Стягнути з Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач вказує, що 30.01.2023 наказом Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» від 30.01.2023 № 27-ос «Про звільнення [PERSON] » його звільнено з посади головного інженера у зв`язку з скороченням штату працівників згідно п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Підстава: наказ від 04.11.2022 №130-ОД «Про внесення змін до штатного розпису». Такий наказ йому оголосили 30.01.2023 року, однак копії наказу йому не вручено. Вважає наказ Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» від 30.01.2023 №27-ос «Про звільнення [PERSON] » незаконним, із звільненням його з посади головного інженера не погоджується. Зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо його працевлаштування, а саме не запропонував усіх вакантних посад на підприємстві, які існували на момент його попередження про звільнення та появились до моменту звільнення, тобто не виконав обов`язку передбаченого ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Щодо фактичних обставин справи зазначає наступне. 15.11.2021йому вручено попередження №308, яким повідомлено про скорочення його посади та наступне звільнення 16 лютого 2022 року за п.1 ст.40 КЗпП України. 24.01.2022 йому вручено попередження №77, яким повідомлено про скорочення його посади та наступне звільнення 28 березня 2022 року за п.1 ст.40 КЗпП України. З 27.02.2022 по 04.11.2022 він був призваний на військову службу та захищав Батьківщину. 09.11.2022 йому вручено попередження №363, яким повідомлено про те, що відповідно до наказу ДП «Магерівський військовий лісгосп» №130-ОД від 04.11.2022 «Про внесення змін до штатного розпису» має місце скорочення його посади та наступне звільнення 23 січня 2023 року за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно повідомлено, що станом на 09 листопада 2022 року на підприємстві відсутня будь-яка інша вакантна посада. Наказом від 04.11.2022 №130-ОД «Про внесення змін до штатного розпису» наказано вивести із штатного розпису з 24 січня 2023 року такі посади: головний інженер - 1 штатна одиниця; старший майстер на лісозаготівельних роботах - 1 штатна одиниця; сторож - 2 штатні одиниці. Вказує, що відповідач всупереч ч. 3 ст. 49-2 КЗпІІ України не виконав обов`язку в частині пропонування усіх вакантних посад, які були на підприємстві з моменту його попередження про звільнення (09.11.2022) та які з`явилися до моменту фактичного звільнення (30.01.2023). Жодної вакантної посади йому запропоновано не було. Зазначає, що у 2020 році він закінчив Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України», здобув ступінь вищої освіти магістр, спеціальність Лісове господарство, професійна кваліфікація магістра з лісового господарства. Вказує, що його освіта надає йому право обіймати фактично усі вакантні посади у даному підприємстві. Його досвід роботи на даному підприємстві з 2016 року. Також вказує, що він являється батьком трьох малолітніх дітей та єдиним годувальником сім`ї, оскільки його дружина перебуває у декретній відпустці. Незаконне звільнення його з роботи поставило його сім`ю у скрутне матеріальне становище. У зв`язку із вищенаведеним просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, розглядати справу за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.03.2023 о 11 год. 00 хв. яке в подальшому неодноразово відкладалось. Представником відповідача ДП «Магерівський військовий лісгосп» Домініком П.А. 10.03.2023 подано відзив на позовну заяву. Такий надійшов на адресу суду 14.03.2023. У поданому відзиві відповідач не визнає позовних вимог з наступних підстав: 1.Наказ № 27-ОС від 30.01.2023 р «Про звільнення [PERSON] ». позивачу було не оголошено, а ознайомлено його під особистий підпис, який є на цьому наказі, а також було вручено копію такого. 2.Стосовно невиконання обов`язку щодо працевлаштування, згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України дійсно одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. Однак, при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Вказує, що в даній ситуації у відповідача не було можливості працевлаштування [PERSON] , оскільки з дня попередження про скорочення 09.11.2022 року по день звільнення 30.01.2023 року у ДП «Магерівський військовий лісгосп» не було жодної вакантної посади, що підтверджується штатними розписами, які є у матеріалах справи. Про це відповідачу було повідомлено при попередженні про скорочення. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що твердження про неналежне виконання обов`язку щодо працевлаштування позивача є помилковим і таким, що не відповідає дійсності. 3.Що стосується доводів позивача, що не було враховано переважне право на залишення на роботі, то тут в діях відповідача немає жодних порушень трудового законодавства. За змістом частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Однак, переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад. Відповідно до штатного розпису ДП «Магерівський військовий лісгосп» станом на 09.11. 2022 року (вводиться в дію з 01 вересня 2022 року), який діяв на момент попередження [PERSON] про скорочення, вбачається, що посада головного інженера на підприємстві була єдиною і не було аналогічних за своєю суттю посад. 4.Необхідність проведення скорочення штату на підприємстві була обумовлена низкою факторів, які зазначені в наказі № 130-ОД від 04.11.2022 р «Про внесення змін до штатного розпису». Скорочення штату проводилось у зв`язку з відсутністю переробки деревини, відсутністю заготівельних бригад та з метою оптимізації штатної структури підприємства. Внаслідок цього відпала виробнича потреба у певних штатних одиницях. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю. Представником позивача, адвокатом Фостяк А.Я. 21.03.2023 подано відповідь на відзив в якому зазначає, що на його думку відповідач свідомо вводить суд в оману, щодо відсутності вакантних посад. Так із відповіді на адвокатський запит відповідач повідомляє, що кількість офіційно працевлаштованих працівників в ДП «Магерівський військовий лісгосп» станом на 01.09.2022 р. - 70 працівників; 01.11.2022 - 69 працівників; 30.01.2023 - 68 працівників. У відповіді на інший адвокатський запит відповідач повідомляє, що скорочення штату працівників здійснювалося у зв`язку з виробничою необхідністю, відсутністю переробки деревини, лісозаготівельних бригад, з метою оптимізації структури підприємства, враховуючи важке фінансове становище підприємства, що зумовлене зменшення попиту на деревину на ринку України. Однак при цьому, відповідач приймає на роботу нових працівників, що підтверджується наступними письмовими доказами, а саме копією наказу №241-ОС від 13.10.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON]»; копією наказу №255-ОС від 31.10.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON] »; копією наказу №292-ОС від 19.12.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON] ». Як вбачається з наказу №292-ОС від 19.12.2021 «Про прийняття на роботу [PERSON] » [PERSON] прийнято на основне місце роботи на посаду старшого майстра лісу Середкевицького лісництва з 19 грудня 2022 року на умовах повного робочого дня з оплатою праці згідно штатного розпису з трьохмісячним випробувальним терміном. Підстава: заява [PERSON] від 16.12.2022. Таким чином, станом на 19.12.2021 посада старшого майстра лісу Середкевицького лісництва, була вакантною, відповідала кваліфікації та спеціальності позивача, однак, без жодних поважних та об`єктивних причин, не була запропонована [PERSON] . Наявність на підприємстві вакантних посад у період з 09.11.2022 по 30.01.2023 також підтверджується копією наказу №285-ОС від 12.12.2022 «Про переведення [PERSON] »; копією наказу №3-ОС від 12.01.2023 «Про звільнення за угодою сторін». Отже, станом на 12.12.2022 була вакантною посада завідувача господарством, а станом на 12.01.2023 звільнилась посада лісничого Кам`янка-Бузького лісництва, дані посади не були запропоновані [PERSON] . Окрім того, звертає увагу, що згідно статуту ДП «Магерівський військовий лісгосп» затвердженого Міністерством оборони України 15.05.2019 року та чинним на момент виникнення спірних правовідносин державне підприємство «Магерівський військовий лісгосп» засноване на державній власності, діє як державне унітарне, спеціалізоване лісогосподарське підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Згідно п. 7.7 Статуту директор Підприємства визначає за погодженням з Уповноваженим органом управління організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис підприємства. З матеріалів справи вбачається, що штатний розпис на підставі якого звільнено позивача не був погоджений із Уповноваженим органом управління, а саме: штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 1 січня 2023; штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 13 січня 2023; штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 24 січня 2023. Останній законний штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводився в дію з 1 вересня 2022 року був погоджений Уповноваженим органом управління, що підтверджується відміткою на копії письмового доказу, наданого та належним чином завіреного відповідачем. Таким чином, вважає, що якщо вважати законним штатний розпис, котрий діяв з 1 вересня 2022 року, то вбачається, що саме 05 вересня 2022 відбувались кадрові зміни (переведення) на підприємстві, що підтверджується наступними письмовими доказами, а саме копією наказу №189-ОС від 05.09.2022 «Про переведення [PERSON] »; копією наказу №193-ОС від 05.09.2022 «Про переведення Володимира Вуса»; копією наказу №185-ОС від 05.09.2022 «Про переведення [PERSON] »; копією наказу №186-ОС від 05.09.2022 «Про переведення [PERSON] »; копією наказу №188-ОС від 05.09.2022 «Про переведення [PERSON] ». Отже усі подальші зміни, котрі вносились до штатного розпису після 01.09.2022 р. всупереч п. 7.7 Статуту, без погодження із Уповноваженим органом управління є незаконними. Крім цього зазначив, що у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Згідно довідки від 16.02.2023 №119 виданої гр. [PERSON] , нарахована заробітна плата у листопаді 2022 року становить 3199,09 грн., фактично відпрацьовані робочі дні - 3 робочі дні; у грудні 2022 - 3199,09 ірн., фактично відпрацьовані робочі дні - 3 робочі дні. Середньоденний заробіток позивача становить - 1066,36 грн. Представником відповідача ДП «Магерівський військовий лісгосп» Домініком П.А. 04.04.2023 подано заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що з твердженнями позивача не погоджується з тих підстав, оскільки чисельність працівників станом на 01.09.2022 року - 70 працівників, на 01.11.2022 року - 69 працівників, 30.01.2023 року - 68 працівників, лише зменшувалася, а не збільшувалася. А зменшення кількості працівників не означає наявність вакансій. Крім того, зазначив, що на підприємстві також працюють і сезонні працівники, які також входять в загальну чисельність. Щодо прийняття на роботу [PERSON] та [PERSON] то таке було до моменту прийняття рішення про скорочення штату, тобто до 09.11.2022 року. Щодо посади завідувача господарством така була введена, оскільки [PERSON] був демобілізований із Збройних Сил України, а його попередня посада начальника нижнього складу була скорочена з 01.01.2023 року. Щодо посади лісничого Кам`янка-Бузького лісництва, то вона також не була вакантною, оскільки [PERSON] тривалий час перебував у відпустці у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю - 127 днів, а обов`язки лісничого тимчасово виконував [PERSON] , про що був виданий наказ № 263-ОС від 07.11.2023 року. Після звільнення [PERSON] на вищевказану посаду лісничого був призначений [PERSON] згідно наказу № 5-ОС від року який і працював на цій посаді тимчасово, оскільки його основна посада заступника директора була скорочена згідно штатного розпису, який вступив в дію з 13.01.2023 року. 08 січня 2024 року позивач в судове засідання не прибув, його представники адвокати Фостяк А.Я. та Свищо С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позові та інших поданих по суті документах. Адвокат Фостяк А.Я. додатково просив врахувати при вирішенні спору, а саме при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що середній заробіток позивача в робочий день становить - 1066,36 грн. який слід стягнути з моменту звільнення по день прийняття рішення у справі. Представник відповідача, директор ДП "Магерівський військовий лісгосп" проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. 15.11.2021 позивачу вручено попередження № 308, яким повідомлено про скорочення його посади та наступне звільнення 16 лютого 2022 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. 24.01.2022 йому вручено попередження № 77, яким повідомлено про скорочення його посади та наступне звільнення 28 березня 2022 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. З 27.02.2022 по 04.11.2022 він був призваний на військову службу та знаходився в складі ЗСУ по захисту Батьківщини. 09.11.2022 йому вручено попередження №363, яким повідомлено про те, що відповідно до наказу ДП «Магерівський військовий лісгосп» №130-ОД від 04.11.2022 «Про внесення змін до штатного розпису» має місце скорочення його посади та наступне звільнення 23 січня 2023 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Одночасно повідомлено, що станом на 09 листопада 2022 року на підприємстві відсутня будь-яка інша вакантна посада. Наказом від 04.11.2022 №130-ОД «Про внесення змін до штатного розпису» наказано вивести із штатного розпису з 24 січня 2023 року такі посади: головний інженер - 1 штатна одиниця; старший майстер на лісозаготівельних роботах - 1 штатна одиниця; сторож - 2 штатні одиниці. Позивач у 2020 році він закінчив Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України», здобув ступінь вищої освіти магістр, спеціальність Лісове господарство, професійна кваліфікація магістра з лісового господарства. Його досвід роботи на підприємстві з 2016 року. Також позивач є батьком трьох малолітніх дітей та єдиним годувальником сім`ї, оскільки його дружина перебуває у декретній відпустці. 30.01.2023 наказом Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» від 30.01.2023 № 27-ос «Про звільнення [PERSON] » його звільнено з посади головного інженера у зв`язку з скороченням штату працівників згідно п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Підстава: наказ від 04.11.2022 №130-ОД «Про внесення змін до штатного розпису». Такий наказ йому оголосили 30.01.2023 року, однак копії наказу йому не вручено. Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу робочу. Вимогами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З аналізу вищезазначених норм закону вбачається, що обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на роботодавця з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Роботодавець вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17. Верховний Суд у постанові по справі № 761/41149/16-ц від 29.01.2020 року надав роз`яснення застосуванню вказаної норми, вказавши: «...Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення... Працевлаштування попередженого про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівника є обов`язком роботодавця, і такий обов`язок роботодавцем повинен виконуватися добросовісно без застосування надмірного формалізму, оскільки працівник є більш вразливою стороною трудових правовідносин...». Аналогічну позицію було висловлено Верховним Судом у постанові по справі № 646/2661/20 від 09.12.2021 року: «...роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували надень звільнення. ...». Тобто, якщо з моменту повідомлення працівників про скорочення та до моменту фактичного звільнення працівника на підприємстві з`явилися будь-які нові вакансії, на роботодавця покладено обов`язок повідомити про це працівника, який підлягає скороченню. Невиконання обов`язку щодо працевлаштування звільненого працівника, безумовно негативно впливає на законність процедури скорочення штату та слугує підставою для поновлення звільненого працівника на роботі. Згідно роз`яснень, які містяться у пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року N 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Разом з тим, судом встановлено, що кількість офіційно працевлаштованих працівників в ДП «Магерівський військовий лісгосп» станом на 01.09.2022 р. - 70 працівників; 01.11.2022 - 69 працівників; 30.01.2023 - 68 працівників. Однак при цьому, відповідач приймає на роботу нових працівників, що підтверджується копією наказу №241-ОС від 13.10.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON]»; копією наказу №255-ОС від 31.10.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON] »; копією наказу №292-ОС від 19.12.2022 «Про прийняття на роботу [PERSON] ». Як вбачається з наказу №292-ОС від 19.12.2021 «Про прийняття на роботу [PERSON] » [PERSON] прийнято на основне місце роботи на посаду старшого майстра лісу Середкевицького лісництва з 19 грудня 2022 року на умовах повного робочого дня з оплатою праці згідно штатного розпису з трьохмісячним випробувальним терміном. Підстава: заява [PERSON] від 16.12.2022. Отже, станом на 19.12.2021 посада старшого майстра лісу Середкевицького лісництва, була вакантною, відповідала кваліфікації та спеціальності позивача, однак, без жодних поважних та об`єктивних причин, не була запропонована [PERSON] . Наявність на підприємстві відповідача вакантних посад у період з 09.11.2022 по 30.01.2023 також підтверджується копією наказу №285-ОС від 12.12.2022 «Про переведення [PERSON] »; копією наказу №3-ОС від 12.01.2023 «Про звільнення за угодою сторін». Отже, станом на 12.12.2022 була вакантною посада завідувача господарством, а станом на 12.01.2023 звільнилась посада лісничого Кам`янка-Бузького лісництва, однак такі посади не були запропоновані [PERSON] . За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на підприємстві в період з моменту повідомлення позивача про скорочення та до моменту його фактичного звільнення із займаної посади на такому не було вакантних посад. Разом з тим, суд звертає увагу на наступне та бере до уваги, що згідно статуту ДП «Магерівський військовий лісгосп» затвердженого Міністерством оборони України 15.05.2019 року та чинним на момент виникнення спірних правовідносин державне підприємство «Магерівський військовий лісгосп» засноване на державній власності, діє як державне унітарне, спеціалізоване лісогосподарське підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Так, згідно п. 7.7 Статуту директор Підприємства визначає за погодженням з Уповноваженим органом управління організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис підприємства. З представлених суду доказів вбачається, що штатний розпис на підставі якого звільнено позивача не був погоджений із Уповноваженим органом управління, а саме: штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 1 січня 2023; штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 13 січня 2023; штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводиться в дію з 24 січня 2023. Останній законний штатний розпис ДП «Магерівський військовий лісгосп», який вводився в дію з 1 вересня 2022 року був погоджений Уповноваженим органом управління, що підтверджується відміткою на копії письмового доказу, наданого та належним чином завіреного відповідачем. Таким чином, суд приходить до переконання, що на час виникнення спірних правовідносин законним був штатний розпис, котрий діяв з 1 вересня 2022 року, а усі подальші зміни, котрі вносились до штатного розпису після 01.09.2022 р. всупереч п. 7.7 Статуту, без погодження із Уповноваженим органом управління є незаконними, а тому у відповідача і не було законних підстав для звільнення позивача із займаної посади, у зв`язку із чим права позивача підлягають судовому захисту. Відповідно до частин 1, 2, 8 статті 235 КЗпП України, в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 сформульовано правовий висновок про те, що заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМ України 08 лютого1995 року № 100. Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно довідки від 16.02.2023 №119 виданої гр. [PERSON] , нарахована заробітна плата у листопаді 2022 року становить 3199,09 грн., фактично відпрацьовані робочі дні - 3 робочі дні; у грудні 2022 - 3199,09 ірн., фактично відпрацьовані робочі дні - 3 робочі дні. Таким чином середньоденний заробіток позивача становить - 1066,36 грн. який слід стягнути з розрахунку з моменту звільнення позивача по дату ухвалення рішеннясуду про поновлення позивача на роботі. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved