Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] , є її онуком. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації м. Львова від 12.06.2023 №209 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації м. Львова від 26.06.2023 №243 задоволено її заяву та призначено її опікуном малолітнього [PERSON] . Матір`ю дитини являється її донька [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] , який неодноразово судимий, ніколи не виявляв щодо сина батьківського піклування та не приймав участі в його вихованні, не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, з дитиною не спілкувався, не дбав про його фізичний і духовний розвиток, не сприяв засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не надавав доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а згідно з висновком Личаківської районної адміністрації орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, просить позов задоволити. Ухвалою судді від 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідач у визначений ухвалою суду строк відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 28.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що її донька [PERSON] померла [INFO] . Однією з причин смерті являлись регулярні побиття доньки відповідачем. Також зазначила, що відповідач тривалий час не дбає про свого сина, періодично знаходиться в місцях позбавлення волі, в період його присутності схиляв сина до вчинення крадіжок товарів з магазинів. Відповідач, беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з 7 Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)», позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав. Водночас заперечив мотиви позовної заяви вказавши, що не виконував свої батьківські обов`язки в силу перебування в місцях позбавлення волі на підставі вироків суду. Після відбуття покарання має намір брати участь у вихованні дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської РА в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, не заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали\~справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, суд встановив наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Матір дитини, [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.06.2023 засуджений до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 9 місяців. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.06.2023 №209 (а.с.5) малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.06.2023 №243 (а.с.6) встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Місце опіки визначено за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов`язки. Мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2 частини 1 ст.164 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року по Справі № 199/5032/16-ц). Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , після смерті матері постійно проживає із бабою [PERSON] , яка здійснює над ним опіку, забезпечує матеріально, займається його вихованням. При цьому, позивач вказала, що відповідач участі у вихованні сина не бере від моменту його народження, матеріально не забезпечує, про його фізичний та духовний розвиток не дбає, його життям не цікавиться. Відповідач вказані обставини в судовому засіданні визнав, а відтак у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, такі не підлягають доказуванню. Водночас відповідач заперечив обставини про причини невиконання ним батьківських обов`язків покликаючись на відбуття покарання у місцях позбавлення волі на підставі вироків судів. Проте, такі пояснення відповідача суд оцінює критично, оскільки з наявних у справі вироків суду про засудження відповідача до покарання у виді позбавленні волі за вчинення різних злочинів вбачається що протягом 2021-2022 років відповідач перебував у м. Львові, не знаходився під вартою, а відтак не мав перешкод у виконанні своїх батьківських обов`язків. Крім цього, як вбачається з висновку органу опіки і піклування від 12.12.2023 №260001-вих-152356, під час розгляду питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідач подав заяву на засідання комісії про надання згоди на позбавлення його батьківських прав, оскільки він засуджений на довготривалий термін і не займається утриманням та вихованням дитини. За наслідками розгляду питання, орган опіки та піклування встановив, що [PERSON] тривалий час ухилявся від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкувався з дитиною. Вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , самоусунувшись від участі у його вихованні, сином не займався, не піклувався про нього, матеріально не утримував, на даний час не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання дитини, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому позовні вимоги про його позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення. Разом з тим, суд враховує, що у відповідності\~до ст.\~166\~СК України\~особа,\~позбавлена батьківських\~прав,\~не звільняється\~від обов`язку\~щодо утримання\~дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до вимог ст.ст.181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням наведеного, незважаючи на те, що позивачем не заявлено позовну вимогу про одночасне стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, зважаючи на імперативність правової норми про одночасність стягнення аліментів на утримання дитини при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідача, і що таке спрямована на забезпечення конституційних гарантій життя та розвитку дитини, суд приходить до переконання про необхідність одночасного стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4\~(однієї\~чверті)\~частини заробітку\~(доходу)[PERSON] , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти слід стягнути з 24.08.2023 р., що є днем пред`явлення позову до суду. При цьому, задовольняючи позов, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved