Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини обґрунтовуючи заяву наступним. Так, [INFO] у віці 75 років, перебуваючи на території Естонської Республіки, померла громадянка України [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є матір`ю заявниці по справі - [PERSON] . За час життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. 04.12.2013 року за реєстровим №1524. За змістом заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті призначила спадкоємцем квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] 31 серпня 2022 року першим секретарем з консульських питань Посольства України в Естонській Республіці Швець Н.М. посвідчено та зареєстровано в реєстр за №570- 422 заяву [PERSON] про прийняття спадщини. 09 липня 2023 року [PERSON] автобусом сполученням Ріга - Київ прибула до м. Києва. 20 липня 2023 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (Номер у Спадковому реєстрі 70969684, номер у нотаріуса 44/2023). Того ж дня [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 липня 2023 року за вих. №145/02-14 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просить суд встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] , 31 разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином. До суду надіслав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутності, проти встановлення факту не заперечує, спору щодо спадщини не має. Заінтересована особа Маріупольська міська рада в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у відсутності її представника. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, приходить до таких висновків. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 124Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, дозволом на кремацію. Померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією паспорта померлої, копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження, копією витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про одруження. Померла [PERSON] також є матір`ю заінтересованої особи [PERSON] , що підтверджується копією паспорта, копією свідоцтва про народження. Померла є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. За життя померла залишила заповіт відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що спадкоємцем належного їй майна, а саме: квартири [ADDRESS] вона призначила [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 липня 2023 року за вих. №145/02-14 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Не погоджуючись з даною постановою заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, як спадкоємець які на момент смерті постійно проживав разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1221 ЦК України (в редакції станом на час відкриття спадщини) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що з 24 лютого 2022 року військами Російської Федерації розпочато повномасштабне вторгнення на територію України [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] та доньками [PERSON] , [PERSON] були вимушені покинути постійне місце проживання в м. Маріуполі. Сім`я заявника залишилась під тимчасовим захистом Естонської Республіки, що підтверджується листом управління поліції та прикордонної охорони, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перетнули кордон Естонської Республіки 12.04.2022 року. Також підтверджується рішенням про надання посвідки на тимчасове проживання на підставі тимчасового захисту № 62204130368-1. До Києва заявниця приїхала лише 09.07.2023 року. Дану обставину в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] . Отже, [PERSON] на час смерті матері [PERSON] проживала з нею разом та є такою, що прийняла спадщину в силу ст. 1268 ЦК України Отже, [PERSON] вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки разом зі спадкодавцем та у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини, не зверталась. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Метою встановлення факту є прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved