Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 12липня 2023 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 21 травня 2021 року в сумі 47\~000 гривень 00 копійок та неустойку та штрафні санкції в сумі 12\~120 гривень 93 копійки, з яких: пеня 1\~034 гривні 79 копійок, відсотки річних 620 гривень 14 копійок, інфляційні втрати 1\~066 гривень 00 копійок, штраф 9\~400 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 21 травня 2021 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до п. 1.1 якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 47\~000 гривень 00 копійок. Факт отримання відповідачем коштів за договором підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою про одержання коштів на договорі від 21 травня 2021 року. Згідно з п. 4 договору позики позичальник зобов`язався повернути [PERSON] позику в строк до 31 жовтня 2021 року за графіком, погодженим сторонами у вказаному пункті договору. У зв`язку з тим, що станом на час звернення з позовом відповідач своїх зобов`язань щодо повернення отриманих за договором коштів не виконав, на неодноразові вимоги позивача не реагує, [PERSON] змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 17 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 24 серпня 2023 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи. призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~Курницької В.Я.\~від 14\~листопада 2023\~рокузакрито підготовче провадження у цивільній справі № 453/1167/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, призначено цивільну справу № 453/1167/23 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення коштів до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 9 січня 2024 року. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм\~ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог [PERSON] , незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 24 серпня 2023 року. В судове засідання 9 січня 2024 року сторони та їх представники не з`явились. Позивач [PERSON] скерував до суду заяву від 02 листопада 2023 року про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 09 січня 2024 року не з`явився, причин неявки до відома суду не довів, хоча про час та місце засідання суду був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0690212496240 про вручення поштового відправлення № 0600234462846, яке міститься в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 19 січня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 9 січня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 19 січня 2024 року. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України \~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч.ч. 2, 3 цієї ж статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є: договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Свобода договору закріплена у\~ст. 627 ЦК України\~та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору. Згідно з ч.1\~ст. 628 ЦК України зміст\~договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638\~ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2\~статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до\~ст.\~1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Судом встановлено,\~що між\~сторонами у\~справі 21\~травня 2021\~укладено договір\~позики,\~у відповідності\~до п.\~1.1\~якого позикодавець\~(позивач\~у справі)\~передав позичальнику\~(відповідачу)\~у власність\~грошові кошти\~в сумі\~47\~000\~гривень 00\~копійок,\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~позику у\~визначений цим\~договором строк.\~Вказаний договір\~укладеноу простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України (а.с.8-9). Згідно з позикодавцю п. 4 цього ж договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику в строк до 31 жовтня 2021 року, а саме за наступним графіком: - до 30 червня 2021 року 10\~000, 00 грн. - до 31 липня 2021 року 10\~000, 00 грн. - до 31 серпня 2021 року 10\~000, 00 грн. - до 30 вересня 2021 року 10\~000, 00 грн. - до 31 жовтня 2021 року 7\~000, 00 грн. Згідно з розпискою від 21 травня 2021 року, зробленої власноручно на другому аркуші укладеного між сторонами договору, позичальник ( [PERSON] ) підтвердив, що ним були отримані грошові кошти від [PERSON] у сумі 47\~000 гривень. Вказану суму зобов`язався повернути в строки, порядку та на умовах, передбачених договором позики від 21 травня 2021 року (а.с. 9). Відповідно до п. 6 договору позики від 21 травня 2021 року сторони погодили, що в разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми боргу, індекс інфляції та 5% річних. У п. 7 договору позики від 21 травня 2021 року сторони узгодили, що у випадку прострочення повернення позики на строк понад 30 календарних днів від зазначеного п. 4 або п. 7 строку, позичальник повинен додатково сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20% суми простроченого платежу. \~ \~ \~ \~Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань, у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається з: -\~суми позики\~у розмірі\~47\~000\~гривень 00копійок; - пені у розмірі 1\~034 гривні 79 копійок; - штраф у розмірі 9\~400 гривень 00 копійок; - річні у розмірі 620 гривень 14 копійок; - інфляційні нарахування у розмірі 1\~066 гривень 00 копійок. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Беручи до уваги вищевикладені норми чинного матеріального права, а також договірні положення, погоджені сторонами, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів повного чи часткового виконання зобов`язань за договором позики від 21 травня 2021 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню, як законні та обгрунтовані та такі, що належним чином підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі\~\~1\~073, 60 грн.

Outcome: approved