Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~05.07.2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Грішин О.В. до відповідачів [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про усунення перешкод, які відповідачі створюють в користуванні та розпорядженні майном. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив: \~ \~ \~ \~У 2004 р. Позивач придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 45,9 м2. Квартира була куплена за власні кошти. Відповідачі не надавали кошти для купівлі квартири. Відповідачі ні коли не були власниками/співвласниками цієї квартири. У 2020 р. до Позивача звернувся відповідач - [PERSON] (син позивача) та повідомив, що вони з сім`єю планують робити ремонт у власній квартирі, тому їм необхідно деякий час (до проведення ремонту) пожити у квартирі матері (Позивача). При чому запевнив, що ремонт планують зробити майже за 2-3 тижня. Відповідач запевнив, що беруть на себе зобов`язання сплачувати за житлово-комунальні послуги. Позивач погодився на таке тимчасове вселення. \~ \~ \~ \~Згодом до квартири, без узгодження з власником/Позивачем, вселилася ще одна сім`я: онук [PERSON] , його дружина [PERSON] та правнучка [PERSON] . Нових мешканців вселив відповідач [PERSON] . Відповідачі не зареєстровані у цієї. Квартира двокімнатна. Відповідачі самостійно зайняли дві кімнати. В наслідок такого вселення Позивача переселили на балкон (утеплений майже 7 кв.м.). Умови проживання позивача вкрай несприятливі. Позивач позбавлений нормально жити, користуватися власним майном на свій розсуд. \~ \~ \~ \~Через деякий час між Позивачем та іншими родичами (Відповідачами) почалися сварки з приводу умов проживання, оплати за комунальні послуги, приготування їжі тощо. Відповідачі користуючись своєю чисельністю, фізичною силою при виникненні розбіжностей та сварках застосовували до Позивача насильницькі дії. Позивач неодноразово звертався до поліції, однак отримував пораду звертатися до суду. \~ \~ \~ \~На прохання Позивача звільнити квартиру, відповідачі не реагує, здійснюють на Позивача психологічний та фізичний тиск, погрожують, ображають тощо. \~ \~ \~ \~Позивач є особою похилого віку та у зв`язку із хворобою у нього не вистачає, а ні моральних, а ні фізичних сил вступати в суперечки з відповідачами. \~ \~ \~ \~У зв`язку зі знаходження Відповідачів по зазначеній адресі, Позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на власний розсуд, крім того, несе додаткові витрати на обслуговування тощо. \~ \~ \~ \~Між Позивачем та Відповідачами не існує договірних відносин щодо користування квартирою (часткою квартири) і майно (частина квартири) перебуває у користуванні відповідача безпідставно. Позивач не визначав кімнати для проживання, які самостійно зайняли Відповідачі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.07.2023 відкрите провадження у справі. Разом з позовною заявою позивачем клопотання та заяви не подавались. Прийнято рішення щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідачі відзив не надали, належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. В підготовче судове засідання на 13.09.2023 року о 13:30, та в судові засідання на 14.11.2023 о 13.30, на 07.12.2023 о 13.00, на 24.01.2024 о 13.00 не з`явилися. Не повідомив суд про неможливість бути присутнім у суді та про поважність не з`явлення до суду. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник адвокат Грішин О.В. в судове засідання призначене на 24.01.2024 р. о 13.00 не з`явилися. Але звернулися до суду з заявою, відповідно до якої позовні вимоги підтримають в повному обсязі, просять розглянути справу за наявними у справі документами. \~ \~ \~ \~Суд бере до уваги, що відповідачі, будучи повідомленою про час та місце слухання справи, не подала жодних пояснень чи заперечень на поданий позов, доказів, які б спростували позицію позивача, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-2136 та завіреного державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Чередниченко Г.А., є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 45,9 м2. \~ \~ \~ \~Це також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, відповідно до якого позивач [PERSON] є власником 1/1 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачі до теперішнього часу проживають у квартирі розташованому за адресою: [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 45,9 м2. та відмовляється виселитися з нього, хоча правових підстав проживання в них не має, відповідачі не зареєстровані за цією адресою. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи (Довідка від 08.02.2023 р. № 145/08-05 про зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] .) за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована лише позивачка [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. \~ \~ \~ \~Разом з цим, згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. \~ \~ \~ \~У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931ц16, від 29 листопада 2017 року у справі №/753/481/15-ц, від 9 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц, від 9 жовтня 2019 року у справі №523/12186/13-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. \~ \~ \~ \~Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709це16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. \~ \~ \~ \~Суд наголошує, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, а власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї. \~ \~ \~ \~Вказаний висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №447/455/17. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право, зокрема, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд (продавати, дарувати, заповідати, надавати в оренду, обмінювати, укладати угоди в межах законодавства). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку зробленому ВС/КЦС: виселення родичів є припиненням права сервітуту, а тому у таких правовідносинах застосовують норми ЦК України, а не ЖК УРСР (ВС/КЦС у справі № 182/7347/18 від 16.12.2020). Як зазначила у своєму рішенні касаційна інстанція: застосовуючи до регулювання до спірних правовідносин положення статті 116 ЖК Української РСР, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди не звернули увагу на те, що він обґрунтовував позовні вимоги не тільки тим, що вони систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим їх спільне проживання з позивачем у спірному житловому приміщенні, а й посилаючись на те, що він як власник майна відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у користуванні його власністю, зокрема вимагати виселення відповідачів, яким він надав право користування зазначеним житловим приміщенням тимчасово, на період його проживання за межами України. \~ \~ \~ \~Отже, застосуванню підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК Української РСР, прийнятого 30 червня 1983 року не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України \~ \~ \~ \~Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. \~ \~ \~ \~Статтею 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту, зокрема відповідно до пункту 4 частини першої зазначеної норми, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Отже, застосуванню у такі категорії спорів застосуванню підлягають норми ЦК України, а не рудиментарні положення ЖК УРСР. \~ \~ \~ \~Як зазначив у своєму рішенні від 08 листопада 2023 року справа №496/4525/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: згідно з частиною першою статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (частина третя статті 116 ЖК України). Системний аналіз положень вказаних статей дає підстави для висновку, що закон визначає такі підстави для набуття права користування приміщеннями, віднесеними до державного або громадського житлового фонду: отримання ордеру, укладення договору найму або вселення як члена сім`ї наймача. У разі відсутності однієї із вказаних підстав у особи, яка вселилась до жилого приміщення державного або громадського житлового фонду, вона вважається такою, що самоправно його зайняла. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 04 серпня 2021 року у справі № 755/5706/18 (провадження № 61-11877св20), від 06 липня 2022 року у справі № 753/8081/19 (провадження № 61-2799св22). Статтями 98, 99 ЖК України визначено правовий статус тимчасових мешканців жилого приміщення, та визначено, що вони не набувають самостійного права на займане жиле приміщення незалежно від тривалості проживання. Верховний Суд зазначає, що неповнолітні діти набувають прав на користування житлом лише у разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати цього права батьками або законними представниками правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей. Оскільки статус тимчасових мешканців не дає самостійного права на жиле приміщення, то діти цих осіб прав на займане житло теж не набувають, а у випадках самоправного зайняття жилого приміщення, обов`язок виселення без надання іншого жилого приміщення поширюється і на неповнолітніх дітей осіб, які його самовільно зайняли. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не є власниками або співвласниками житла в якому вони проживають, також відсутні докази щодо того, що власником житла (позивачем) було визначено житлове приміщення, яке вони мають зайняти та яке вони займають на даний час. \~ \~ \~ \~Крім того, суд бере до уваги надані позивачем відомості, зокрема звернення позивача із заявою до відділу поліції стосовно протиправних дій з боку відповідачів до неї. Суд наголошує, що вказані відомості не є доказом беззаперечної вини відповідачів у зазначених ситуаціях, проте засвідчують факт наявності створення перешкод позивачці у користуванні її майном. \~ \~ \~ \~Також, суд вважає за необхідне наголосити, що у позивача виникла заборгованість з житлово-комунальних послуг. Як зазначив позивач відповідач брав на себе зобов`язання щодо участі в оплаті житлово-комунальних послуг, однак не виконали своїх обов`язків. Відповідачі не надали будь-яких документів щодо виконання взятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах з утримання будинку (квартири) і прибудинкової території та проведення ремонту. \~ \~ \~ \~В наслідок збільшення витрат позивача за отримані житлово-комунальні послуги в наслідок проживання відповідачів, позивач отримує додаткове фінансове навантаження. \~ \~ \~ \~Щодо виселення неповнолітніх відповідачі суд вважає за необхідно зазначити наступне: \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. \~ \~ \~ \~А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто у такому випадку на батьків/відповідачів [PERSON] , [PERSON] відносно їх неповнолітній дочки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Своєю чергою суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей які б свідчили про обов`язок Позивача [PERSON] нести відповідальність за місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Огляду на наведене суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушує права неповнолітній дитини [PERSON] та не звужує їх. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене, чинним законодавством України виникнення права осіб на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право цих осіб на користування цим будинком. \~ \~ \~ \~Таким чином, з урахуванням відсутності у відповідача самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (права власності, найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо) та з урахуванням того, що відповідачі перешкоджають праву позивача на користування та розпорядження квартирою за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за необхідне усунути перешкоди в користуванні позивачем належного йому майна квартири за адресою: [ADDRESS] та виселити відповідачів. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved