Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

02 серпня 2023 року позивач [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що 02 вересня 2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 04 травня 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було розірвано (справа № 127/5321/16-ц). Під час перебування у шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] . Фактично після народження дитини відповідач покинула сім`ю (пішла з дому) та почала блукати з місця на місце, не маючи та не бажаючи мати постійного місця проживання, постійної роботи чи іншого джерела прибутку. Відповідач зовсім забулась про те, що має дитину, її зовсім не цікавило навіть чи має дитина продукти харчування, ліки та все інше, необхідне дитині. Під час чергового загострення хронічного психічного захворювання, відповідач у нічний час приходить до помешкання [PERSON] та вчиняє неадекватні вчинки, спричинені фактами незрозумілої агресії, психологічне насильство до дитини вимагаючи покинути дідуся та бабусю. Відповідач самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, залишивши її без догляду та опіки. На даний момент батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, наростаючого психопатоподібного типу дефекту, та не може самостійно займатись вихованням та утриманням дитини, тому дані обов`язки протягом довго часу виконують позивач та його дружина - [PERSON] . Позивач та його дружина приділяють належну увагу вихованню онуки, цікавляться навчанням, допомагають досягти успіху, систематично відвідують батьківські збори. Відповідач має тривалу хворобу, яка не дозволяє піклуватись дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належне виховання та утримання. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пономаренко Д.Ю. до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Пономаренка Д.Ю., у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника та зазначив, що вимоги позову підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від працівника відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Вінницької міської ради Бондар О.О. надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.04.2021 року №1011 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати дитини [PERSON] та батько дитини [PERSON] мали високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (згідно з висновком ЛКК КНП «ВОКПНЛ ім. Акад. О.І. Ющенка ВОР» від 05.02.2021 №79 та висновком ЛКК КНП «ВОАНЛ № 2 ВОР» від 08.04.2021 №10). Згідно з витягом до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.06.2021 року № 1393 «Про призначення громадян опікунами, піклувальниками», [PERSON] , був призначений опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.04.2023 № 995 «Про припинення піклування», було припинене піклування [PERSON] над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі зникненням підстав перебування на обліку дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, а саме через відсутність висновку ЛКК КНП «ВОКПНЛ ім. Акад. О.І. Ющенка ВОР», згідно з яким матір дитини [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Згідно висновку ЛКК №35 від 11.11.2022 Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» [PERSON] , батько неповнолітньої [PERSON] , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. 01.06.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/15022/23 продовжено [PERSON] , [INFO] , застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом на строк, який не може перевищувати шість місяців. Відповідно до інформації № 136 від 04 липня 2023 року, виданої КЗ «Вінницькій ліцей № 8», батьки учениці [PERSON] та [PERSON] 9-А класу [PERSON] не спілкуються з учителями і не відвідують батьківських зборів, вихованням доньки не займаються, за весь період навчання не відвідували ліцей і не цікавились досягненнями у навчанні та успіхами своєї дитини. Вихованням Ксенії займаються лише дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони забезпечують її шкільною формою, спортивною формою та шкільним приладдям. Регулярно відвідують ліцей, спілкуються з класним керівником, регулярно відвідують батьківські збори, беруть активну участь в житті дитини в ліцеї та класі. Учениця завжди доглянута, охайна. Згідно із характеристикою [PERSON] , 2009 року народження, учениці 9-А класу КЗ «Вінницькій ліцей № 8», вона навчається в ліцеї з 2015 року. За час навчання виявила високий та достатній рівень знань. Під час дистанційного навчання завжди виходила на онлайн уроки, а згодом вийшла на офлайн форму навчання. Програмний матеріал засвоює швидко. Проявляє інтерес до всіх предметів. Дівчинка повністю забезпечена усім шкільним приладдям та іншими необхідними речами. Ксенія завжди має охайний вигляд. Швидкість сприйняття учбового матеріалу висока. Мовлення чітке, виразне. Добре розвинена пам`ять, увага, уява. Інтерес до навчання [PERSON] має сталий. На уроках активна, уважна. Учениця дуже дисциплінована. Дівчинка має позитивне ставлення до трудової діяльності: завжди відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань. Ксенія бере активну участь у житті класу, займається танцями та гарно малює. Ксенія спокійна, урівноважена, має стабільний емоційний стан, ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. Мати [PERSON] та батько [PERSON] , за увесь період навчання дитини у ліцеї, навчанням та вихованням не цікавилися, на батьківські збори не з`являлися з класним керівником не комунікували. Ксенію виховують бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Дідусь та бабуся відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово- побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] та [PERSON] підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідують батьківські збори та шкільні заходи. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з дідом по лінії батька, [PERSON] , та бабою [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 150 СК України, закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 01/00/011/58861 від 29 вересня 2023 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 50-52). Суд, вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Аналізуючи зміст висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/58861 від 29 вересня 2023 року судом встановлено, що такий є обґрунтований, повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини, містить відомості щодо наявності виключних обставин, які підтверджені відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування матір`ю своїм обов`язком і є законними підставами для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересу дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України) від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), від 29.09.2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Матеріалами справи знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до неї батьківської турботи. З огляду на вищевикладені обставини, які підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов до переконливого висновку, що своєю поведінкою відповідач [PERSON] порушує вимоги ст. 150 СК України та не виконує обов`язки, які покладаються на батьків по вихованню та утриманню дітей, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що такі вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в силу вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved