Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

20.10.2021 року позивач звернувся з позовом до Московського районного суду м. Харкова до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів, переданих йому в якості авансу, у розмірі 289300 грн., що становить 11\~000 доларів США згідно офіційного курсу долара до гривні урахуванням на рівні 26,3 грн/дол, та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у липні 2020 року позивач та відповідач домовилися про купівлю будинку [ADDRESS] . Згідно з усними домовленостями син позивача [PERSON] передав 1000 доларів США відповідачу, а 15.07.2020 року відповідач передав відповідачу 10\~000 доларів США у вигляді авансу в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу вказаного будинку, який вони планували укласти у майбутньому. Після того, як відповідач уклав угоду про продаж на вказаний будинок, він відмовився повертати гроші в сумі 11000 доларів США. Оскільки відповідач відмовляється повернутися кошти, то позивач звернувся за захистом свого права. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Горбуновою Я.М. від 21.10.2021 року відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Згідно з автоматизованим розподілом справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суд у м. Полтави від 13.09.2023 року справу прийнято до свого провадження. 18.11.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що він мав у власності нерухомість житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В липні 2020 року за усною домовленістю між ним та позивачем було обумовлено про укладення договору оренди на вісім місяців, вартість оренди вказаного будинку за місяць - 1200 доларів США. І він написав розписку про отримання 10000 доларів США за договором оренди, тобто в рахунок платежу за будинок. В кінці липня він передав позивачу ключі від будинку та написану розписку про отримання грошових коштів. У квітні 2021 року сплив строк оренди вказаного будинку, відповідач зрозумів, що позивач не бажає продовжувати договір оренди. 06.04.2021 року між відповідачем та іншою особою був укладений договір купівлі-продажу будинку. Вважає, що розписка, написана ним, підтверджує досягнення в належній формі згоди щодо всіх істотних умов договору оренди житлового будинку, тобто між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором оренди житлового будинку, а тому вимоги позивача є безпідставними та спрямованими на уникнення ним зобов`язань за договором оренди житлового будинку (а.с.21-24). 30.11.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що доводи відзиву на позовну заяву жодним чином не аргументовані та не підтверджені належними доказами і не спростовують правової позиції позовної заяви. Предметом договору найма житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Будинок, який позивач мав намір придбати є одним з будинків котеджного містечка «Європейський квартал» у м. Харкові. Компанія, від імені якої діяв відповідач, не надає послуги з оренди будинків. Розписка, надана відповідачем не містить жодного натяку на те, що гроші передавалися начебто за оренду будинку. Відповідач не надав жодних доказів проживання в даному будинку та сплати комунальних платежів, оскільки вказаний будинок непридатний для проживання, про що свідчать фотокопії. Відповідачем не надано доказів того, що вказаний будинок був взагалі підключений до комунікацій та комунальні послуги надавалися відповідними постачальниками станом на червень-липень 2020 року (а.с.34-40). 18.12.2023 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 406890 грн., станом на 15.12.2023 року з урахуванням офіційного курсу долара до гривні на рівні 36,99 грн/дол, оскільки відповідач отримав від позивача 11\~000 доларів США. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач визнав факт отримання від позивача 10\~000 доларів США. Те, що 1\~000 доларів була передано відповідачу за усною домовленістю підтверджується показаннями сина позивача. Доводи позивача, що вказані кошти ним отримано в рахунок оренди будинку, не підтверджуються доказами. Вказаний будинок знаходиться в котеджному містечку, які продавала юридична особа. Відповідач не надав доказів того, що цей будинок належав саме йому. Представник відповідача та відповідач, будучи повідомленими про розгляд справи судом, у судове засідання повторно не з`явилися. Представник відповідача подала заяву про визнання причини її неявки у судове засідання поважними у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах. Проте суд не визнає дані причини неявки у судове засідання поважними, оскільки враховує те, що справа знаходиться в провадженні суду тривалий час, представник відповідача не була позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі з приміщення Ленінського районного суду м. Полтави, в якому вона планувала взяти участь у судових засіданнях, призначених на 09:00 год. та 10:30 год. З урахуванням п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання сторони відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача та відповідача, за наявними в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до розписки від 15.07.2020 року, укладеної між позивачем та відповідачем, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] 15.07.2020 року отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США в рахунок платежу за будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.72). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 06.04.2021 року належить [PERSON] . Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі\~статтею 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем мала місце усна домовленість про укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що в рахунок оплати вартості домоволодіння позивачем було сплачено відповідачу 10000 дол. США, що підтверджується розпискою від 15.07.2020 року. Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України, суд дійшов висновку, що сума, яка зазначена у розписці є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Оскільки сторони не уклали договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , а сума грошових коштів, переданих відповідачу, за своєю правовою природою є авансом, який підлягає поверненню особі, яка їх сплатила незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами передачу коштів відповідачу у сумі 1000 доларів США. Суд розглядає справу у межах позовних вимог, а саме виходячи з розрахунку позивача про стягнення грошових коштів у грошовій одиниці України з урахуванням офіційного курсу долара до гривні на рівні 36,99 грн/дол станом на 15.12.2023 року, тому суд задовольняє позовні вимоги у сумі 369 900 (36,99 грн/дол х 10000). Стосовно доводів відповідача про укладення договору оренди будинку та отримання коштів в рахунок її оплати суд зауважує таке. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 ЦК України). Згідно зі статтею 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України). Згідно з вимогами частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Доводи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву, що грошові кошти в розмірі 10000 дол. США є платою за оренду будинку, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, вони спростовуються і самою розпискою від 15.07.2020 року, з якої не вбачається, що такі кошти були отримані саме як плата за оренду будинку. З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження укладення договору оренди житлового приміщення з усіма істотним умовами, необхідними для його укладення, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Відповідно до п.п 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» фізичною особою\~ у справах майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, при поданні даного позову судовий збір, який підлягає стягненню, становить 4068,90 грн. Враховуючи те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2893,00 грн., який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, то сума у розмірі 1176,90 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial