Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

22 травня 2023 року Акціонерне товариство\~"Оператор\~газорозподільної системи\~"Дніпропетровськгаз"\~звернулось до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу за період з 01.06.2020 року по 31.03.2023 року в розмірі 10\~715, 33 грн. Стислий виклад позиції позивача. АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надавалися відповідачеві послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , на підставі типового договору розподілу природного газу, до якого відповідач приєднався шляхом фактичного споживання природного газу та підписаної особисто відповідачем заяви-приєднання до Типового договору розподілу природного газу (акцептування договору). Відповідач у\~період з\~червня 2020\~року по\~березень 2023\~року не\~оплачував надані\~послуги з розподілу природного газу, умови Типового договору розподілу природного газу не виконував належним чином у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 10\~715, 33 грн. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач згідно відзиву не погодився з позовом, просив відмовити в задоволенні вимог. Згідно відзиву вказав, що позивач АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" проігнорував вимоги п.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2498 та не надав позивачу відповідного договору про розподіл природного газу. Відтак кошти за розподіл природного газу відповідач не може сплачувати, оскільки відсутні правові підстави внаслідок бездіяльності позивача. Позивач не додав ліцензію до матеріалів справи, тому у відповідача є сумніви у законності роботи позивача та його вимог щодо оплати грошових коштів. За весь період користування природним газом та послугою з газопостачання відповідач в повному обсязі оплачував послуги з постачання природного газу, уклав з постачальником газу договори від 25.03.2001 року №3-2453, від 09.02.2006 року №3-2453, від 22.03.2011 року №32453. Відповідачу невідомо з якої саме дати відбулось розділення плати за спожитий природний газ та виділено окремо плату за надання послуг з розподілу природного газу, в законах вказана інформація відсутня також. Відповідач вважає, що на даний час діє договір від 22.03.2011 року №32453 про надання населенню послуг з газопостачання, умовами якого не було передбачено оплати окремо послуг за розподіл природного газу. Договір не розірваний до цього часу. Відповідача змусили поставити підпис 07.08.2017 року на заяві-приєднання до договору розподілу природного газу, в якій не вказана неповна та неточна інформація, не вказано межу розмежування балансової належності газової мережі, не вказано жодних розрахунків. Відповідачу не було надано позивачем обґрунтованих розрахунків вартості послуги з розподілу природного газу. З приводу погроз відключення будинку від газопостачання відповідач був змушений звернутись до правоохоронних органів, за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №120210463700000092 від 16.04.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України. Оскільки позивач не укладав з відповідачем договір про надання житлово-комунальної послуги, позов задоволенню не підлягає, відповідач вважає, що житлово-комунальні послуги не надавались позивачем, тому оплаті не підлягають. Враховуючи вартість прокачування російського газу до Європи через газотранспортну систему України, фактичну прокладку трубопроводів та мереж, річне споживання природного газу газовим обладнанням відповідача для побутових потреб, вартість прокачування природного газу від існуючої магістральної газової мережі НАК «Нафтогаз України» до будинку відповідача не може перевищувати 242,60 грн за рік. Відповідач просить застосувати трирічний строк позовної давності, вказує, що позивач має просити стягнути суму заборгованості за період з 15.07.2020 року, враховуючи дату отримання відповідачем копії позовної заяви 15.07.2023 року. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Подане повторно\~клопотання відповідача\~про залучення\~до участі\~у справі\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~було повернуто\~без розгляду\~на підставі\~ч.4\~ст.183\~ЦПК України.\~Ухвала сула\~постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову. Додатково пояснила, що на даний час Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" не здійснює послуг з розподілу природного газу, однак позивач просить стягнути заборгованість за період, коли позивач мав ліцензію на таку діяльність та фактичного надавав послуги. Кримінальне провадження за номером №120210463700000092 від 16.04.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України,\~ було закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову на підставі доводів відзиву. Наголосив, що вимоги позивача суперечать Конституції та Законам України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №844 Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового\~ масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільского району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району \~Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (а.с.86). Відповідно до п. 1.2. розділу 1 Статуту Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (а.с.32). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, основним видом економічної діяльності Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с.29-30). З матеріалів справи вбачається, що відповідач, [PERSON] , є споживачем послуг з розподілу природного газу, за адресою: [ADDRESS] , які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», номер особового рахунку [NUMBER] (а.с.21-26). 07.08.2017 року [PERSON] підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), адреса об`єкту: [ADDRESS] (а.с.18). Доказів для підтвердження своїх доводів щодо застосування примусу до підписання вказаної заяви відповідач суду не надав, тобто не підтвердив своє твердження належними засобами доказування відповідно до статей 76,77,79 ЦПК України. Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Постачальник природного газу (постачальник) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Відповідач,\~ [PERSON] 07.08.2017 року підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), за адресою об`єкту: [ADDRESS] , а також в судовому засіданні підтвердив, що споживав природний газ в будинку за вказаною вище адресою. Отже, суд встановив, що Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" в період з 01.06.2020 року по 31.03.2023 року надавало послуги з розподілу природного газу, [PERSON] є споживачем послуг природного газу за адресою: [ADDRESS] , якому присвоєно номер особового рахунку, фактично споживав природний газ, підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), що свідчить про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору. Акцептування відповідачем Типового договору, а отже, і факт приєднання побутового споживача до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення ним дій, а саме підписанням заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, споживанням різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку згідно акту звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та взаєморозрахунків за послугу розподілу, наданих відповідачем згідно заяви від 19.10.2023 року, що підтверджено і відповідачем в судовому засіданні. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц. Правильність розрахунку заборгованості з оплати послуг з розподілу природного газу за період з 01.06.2020 року по 31.03.2023 року відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про те, що заборгованість зі сплати за розподіл природного газу підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз". Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Враховуючи, що представник АТ "Оператор\~газорозподільної системи\~"Дніпропетровськгаз" звернувся до суду 22.05.2023 року згідно штампу вхідної кореспонденції суду, просить стягнути заборгованість з оплати послуг з розподілу природного газу, яка утворилась за період з 01.06.2020 року по 31.03.2023 року, позивачем не пропущено строк позовної давності, заборгованість нарахована в межах трирічного строку до дату звернення до суду позивачем. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Отже, суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved