Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено ряд договорів позики, які підтверджуються власноручно написаними відповідачем розписками про отримання грошових коштів та умови, порядок і строки їх повернення позикодавцеві. Відповідач [PERSON] 04 листопада 2023 року взяв у борг у позивачки грошові кошти в сумі 100 000 грн, що підтверджується власноручно написаною розпискою. У цій розписці відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти до 11 листопада 2023 року в повному обсязі з процентами, тобто у розмірі 130 000 грн, а в разі несвоєчасного повернення коштів зобов`язувався сплатити пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен тиждень прострочення. Підтвердженням того, що позивачка передала кошти згідно з розпискою у безготівковому порядку у загальній сумі 100 000 грн є квитанції від 04 листопада 2023 року на суму по 20 000 грн кожна, а саме: №76MP-TB7C-T9X3-1XX7; №3P8X-APX9-B2AT-600C; №63BT-7E87-M0C5-0200; №B211-TB2X-TEMP-C9H0; №M3KH-2EH0-44C2-X0A9. Банківський рахунок в АТ «Універсал Банк», з якого перераховувалися кошти для [PERSON] , зареєстрований на дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] , яке вона змінила 10 лютого 2023 року після реєстрації шлюбу. Станом на день звернення позивачки до суду борг відповідача відповідно до розписки від 04 листопада 2023 року становить 130 000 грн, що складає основну суму заборгованості та проценти, а також пеню в розмірі 4 000 грн (1% від суми позики за кожен тиждень прострочення: 100 000 грн х 1% х 4 тижні (за період із 12 листопада 2023 року по 11 грудня 2023 року). [PERSON] 16 листопада 2023 року взяв повторно в борг грошові кошти в розмірі 150 000 грн, які зобов`язувався повернути до 26 листопада 2023 року в повному обсязі, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. Однак своїх зобов`язань відповідач також не виконав, кошти так і не повернув. Станом на день звернення позивачки до суду борг відповідача, відповідно до розписки від 16 листопада 2023 року, становить 150 000 гривень. [PERSON] 17 листопада 2023 року втретє взяв у борг грошові кошти в розмірі 50 000 грн, що підтверджується наданою ним розпискою. Позичальник у цій розписці передбачив, що зобов`язується повернути додатково проценти у сумі 17 000 гривень. Станом на день звернення до суду відповідач свого зобов`язання не виконав і відповідно до розписки від 17 листопада 2023 року заборгував позивачці 67 000 гривень. Наявність оригіналів розписок у позивачки свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідач не виконав, суми боргу та проценти позивачці не повернув. На день звернення до суду загальний борг відповідача перед позивачкою становить: за розпискою від 04 листопада 2023 року в сумі 134 000 грн, яка складається з основного боргу 100 000 грн, процентів у сумі 30 000 грн та пені в сумі 4 000 грн; за розпискою від 16 листопада 2023 року в сумі 150 000 грн; за розпискою від 17 листопада 2023 року в сумі 67 000 грн, яка складається з основного боргу 50 000 грн та процентів у сумі 17 000 грн. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] становить 351 000 гривень. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами позики від 04 листопада 2023 року, від 16 листопада 2023 року та від 17 листопада 2023 року на загальну суму 351 000 гривень та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у заяві. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судові витрати по справі. Представник позивачки не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 04 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 100 000 грн, а останній зобов`язався повернути кошти до 11 листопада 2023 року в сумі 130 000 грн та в разі недотримання цього обов`язку виплатити пеню в розмірі одного відсотка від позиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати. Підтвердженням передачі коштів є наявні в матеріалах справи п`ять квитанцій від 04 листопада 2023 року на суму по 20 000 грн кожна, а саме №76MP-TB7C-T9X3-1XX7, №3P8X-APX9-B2AT-600C, №63BT-7E87-M0C5-0200, №B211-TB2X-TEMP-C9H0, №M3KH-2EH0-44C2-X0A9 (а.с 8, 9, 10, 11, 12). Відправником у квитанціях вказана [PERSON] , яка при реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.02.2023 (а.с. 15). Також судом встановлено, що 16 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 150 000 грн, а останній зобов`язався повернути їх до 26 листопада 2023 року в повному обсязі. Крім того, 17 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений наступний договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 50 000 грн, а останній зобов`язався повернути їх до 20 листопада 2023 року в повному обсязі з відсотками у розмірі 17 000 гривень. Наведені обставини підтверджуються оригіналами боргових розписок [PERSON] від 04, 16 та 17 листопада 2023 року, які були продемонстровані представником позивача в судовому засіданні і справжність яких ніким не оспорюється (а.с. 7, 13, 17). У судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами позики не виконав, суму боргу не повернув. Зазначене підтверджується наявними в позивачки оригіналами боргових розписок [PERSON] . Наведені обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються, а тому вважаються доведеними. На вимоги позивачки про повернення грошових коштів [PERSON] не відреагував. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка довела перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved