Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що у травні 2023 року через мобільний додаток «ДІЯ» йому стало відомо про те, що 15 грудня 2020 року приватним виконавцем Палігіним Олександром Петровичем було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 73756 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчиненого 9 жовтня 2020 року. Зазначеним виконавчим написом звернуто стягнення з нього (позивача), як боржника за кредитним договором № 189931458 від 29 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом, становить 63 272 грн. До виконавчого напису додані договір № 189931458 від 29 вересня 2019 року та графік розрахунків, в якому відсутні підписи сторін. Постановами державного виконавця також стягнуто з нього (позивача) основну винагороду та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також накладено арешт на його кошти. Він (позивач) заперечує отримання будь-яких кредитних коштів у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вважає, що виконавчий напис № 73756 від 9 жовтня 2020 року вчинено з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку із чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] просив суд: - визнати виконавчий напис № 73756 від 9 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Гунько О.Ю. у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності позивача та представника відповідача за наявними у ній доказами, оскільки представник позивача заперечував щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав, а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 9 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 73756 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 189931458 від 29 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом, становить 63 272 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18). 15 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] за виконавчим написом № 73756 від 9 жовтня 2020 року, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника (а.с. 12-15). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ураховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 4071/14-ц та від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту. Також з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 073,60 грн. Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved