Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач звернувся в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано 29.11.2017 року. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві значиться відповідач [PERSON] . На даний час позивач є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у Вищому професійному училищі №25 м. Хмельницького, у зв`язку з чим позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати заробіток. Фактично він перебуває на утриманні матері, проте вона не може самостійно забезпечувати позивача усім необхідним, оскільки сама виховує та навчає [PERSON] .. Позивач стверджує, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на його утримання, оскільки він є працездатного віку, а тому позивач просив стягнути з нього аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.10.2023 року і до припинення ним навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою судді від 11.10.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 року, який рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області було розірвано 29.11.2017 року. Від шлюбу у них [INFO] народився позивач [PERSON] , батьком якого значиться [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Вищого Професійного училища №25 м. Хмельницький №184 від 07.09.2023 року, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі в групі №1ЕМ з 01.09.2023 року по 30.06.2024 року, форма навчання, денна, платна. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області №144 від 04.10.2023 року видана [PERSON] , [INFO] про те, що на її утриманні перебуває син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи наявність вищенаведених обставин, судом встановлено, що на даний час [PERSON] є повнолітнім та на час розгляду справи судом йому виповнилося повних 18 років. З`ясовуючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, судом приймається до уваги те, що він навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про його потребу у матеріальній допомозі. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються доводи позивача, наведені в позові. Так, суд враховує, що відповідач є працездатного віку та має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові. При цьому, відомостей щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, наявність інших утриманців, матеріали справи не містять При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.10.2023 року і на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Разом із цим, визначаючи розмір стягуваних аліментів, судом враховується, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на відповідну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. З`ясовуючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Крім того, Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, дітей віком від 6 до 18 років, для працездатних осіб та для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, при обранні вказаного способу захисту поза увагою позивача залишилось те, що він на даний час є повнолітнім. З огляду на це прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не має бути визначальним при стягненні аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підсумовуючи вищевикладене, вимоги позивача в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню. В силу вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог позивача, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved