Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно її сина [PERSON] , заборонивши йому до 6 місяців перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] ; а також заборонити наближення більш ніж на 100 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого її відвідування; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви вказала, що починаючи з 2012 року син почав поводити себе по відношенню до неї неадекватно, неодноразово підіймав руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдав їй тілесні ушкодження та здійснював психологічне насильство. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд, заінтересовану особу [PERSON] викликано через оголошення на офіційному сайті Судова влада, запропоновано подати в строк до 12.01.2024 року письмові заперечення. Судове засідання, призначене на 12.01.2024 р. через неналежне повідомлення сторін відкладено на 16.01.2024 р., заінтересовану особу [PERSON] викликано через оголошення на офіційному сайті Судова влада, запропоновано подати в строк до 16.01.2024 року письмові заперечення. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув - за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 години до дати судового засідання. З опублікуванням 15.01.2024 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою заявницею суду не повідомлялися. В судовому засіданні заявниця підтримала заву в повному обсязі. Вказала, що 18.12.2023 р. вона мила посуд, син чистив картоплю, вона почала з ним розмову про те, що він повинний працювати, а він підскочив та вдарив її по вуху, внаслідок чого вона упала та при паданні зламала ребро. Вона одразу викликала поліцію, наряд поліції викликав їй швидку допомогу, оскільки їй стало погано. З цієї події порушено кримінальне провадження. Але це не вперше, син зловживає спиртними напоями, не працює, вимагає в неї гроші, постійно погрожує, вона його дуже боїться, скільки, коли він приходить додому не на «четвереньках», він дуже часто влаштовує сварки, піднімає на неї руку, виносить з дому цінні речі. Коли син в стані алкогольного сп`яніння, то спить, а коли не допиває то починає її бити, словесно ображає. Вона пенсіонерка, але займається фітнесом. Син на вулиці її переслідує, вимагає кошти. Вона зверталася до поліції, а вони лише адміністративні протоколи складають та більше ніяк його не карають. Син їй постійно погрожує, штовхає, нецензурно лається, каже всякі пакості, шкодить речі, смітить. Суд, заслухавши вступне слово заявниці, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2019 року видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , сина [PERSON] строком на 6 місяців; заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців (арк. справи 15-18). З виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній встановлено діагноз: забій м`яких тканин обличчя зліва. Забій м`яких тканин спини справа. Перелом ХІ ребра справа (арк. справим 20-21). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023231040002386 від 20.12.2023 р., (ЖЄО 21764, 21772) до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшла заява [PERSON] , [INFO] , про те, що 18.12.2023 р. син заявниці [PERSON] за спільним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , наніс заявниці тілесні ушкодження, що спричинило забій м`яких тканин обличчя, забій м`яких тканин спини праворуч, перелом 9,10 ребер праворуч. Правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 122 КК України (арк. справи 5). 19.12.2023 р. видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №286191 відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що 19.12.2023 р. близько 15:00 год. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме виражався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вигнав з кухонної кімнати свою матір [PERSON] (арк. справи 11). Відповідно до статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою статті 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 4, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Відповідно до пункту 2 частини першої статі 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами другою, третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статі 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. В судовому засіданні з пояснень заявниці, досліджених доказів вбачається, що відносно заявниці вчиняється домашнє насильство, яке має економічний, психологічний та фізичний характер, заявниця опирається насильству проти себе шляхом звернення до поліції, син сприймає себе «головним» в родині, користуючись віком матері, наявністю у неї хвороб та, відповідно слабшою, як фізично, так і психологічно, користуючись психологічним тиском та погрожуючи фізичною розправою, застосовуючи фізичне насильство, фактично встановлює контроль у їхніх стосунках. Заявниця не може вчиняти опір вимогам та діям сина, продовжує звертатися за допомогою, яку не отримує у достатньому вигляді, звідси є ризики загострення насильства, а саме від як психологічного, так і економічного та фізичного. При цьому суд враховує, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2019 року у справі №766/7353/19 встановлено, що [PERSON] та її синам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , тобто, заінтересована особа [PERSON] також є власником житла, в якому заявниця просить заборонити йому перебувати. В той же час, суд приймає до уваги поведінку [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, конфліктує, вчиняє домашнє насильство. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, фактів неодноразового звернення потерпілої за допомогою, суд дійшов висновку про існування ризиків повторного насильства психологічного, економічного характеру та наявність ризику фізичного насильства. В той же час, з пояснень заявниці встановлено, що вона є пенсіонеркою, не працює та не навчається, з огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з виключенням вимог заборони наближатися до місця навчання, роботи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком неодноразові звернення до поліції, що свідчить про систематичний характер психологічного домашнього насильства відносно заявниці. Досліджені докази у їх сукупності, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 1, 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає можливим застосувати такі заходи на строк 3 місяці. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети - безпеки постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці. Рішення в повному обсязі складено 16 січня 2024 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial