Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

30 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, яку уточнив 15 листопада 2023 року, в якій остаточно просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що він є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У листопаді 2022 року він звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори для укладання між ним та його матір`ю - [PERSON] договору дарування житлового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:07:339:0008), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус дослідивши документи, які було надано для укладання вищевказаного договору дарування, роз`яснив їм, що земельна ділянка (кадастровий номер 1210100000:07:339:0008), що розташована за адресою: [ADDRESS] , є особистою приватною власністю матері - [PERSON] , тому що була набута нею у власність в порядку приватизації, але житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , був нею придбаний в момент перебування у зареєстрованому шлюбі (з 10.04.1988 р. по 29.11.2006 р.) з батьком позивача - [PERSON] , тому частка в праві власності на вищевказаний житловий будинок належить померлому батьку позивача - [PERSON] . Нотаріус роз`яснив, що для укладання договору дарування вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, позивачу як сину померлого [PERSON] необхідно оформити свої спадкові права на частку в праві власності на вищевказаний житловий будинок, що належить відповідно до закону померлому батьку. 08 листопада 2022 року позивач звернувся з заявою № 1313 до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом щодо майна померлого [INFO] батька - [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , на підставі якої державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. було заведено спадкову справу №574/2022. 12 грудня 2022 року позивачем було подано до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про видачу йому як єдиному спадкоємцю померлого батька - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак 14 грудня 2022 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з не поданням заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 08 лютого 2021 року та не можливістю встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем [PERSON] . Нотаріусом за інформацією наданою на запити було встановлено, що померлий [PERSON] на день смерті не був зареєстрований за жодною адресою. Позивачу не біло відомо про те, що батько на день смерті ніде не був зареєстрований, він завжди вважав, що батько не лише проживає з позивачем за однією адресою: [ADDRESS] , але і зареєстрований за цією ж адресою. Після виявлення цього факту мати позивача - [PERSON] повідомила йому, що після розірвання шлюбу (29 листопада 2006 року) з його батьком - [PERSON] вона була дуже ображена на батька, тому у 2008 році за заочним рішенням Красногвардійського районного суду зняла з реєстрації [PERSON] , а про цей факт ні позивачу, ні батькові не розповіла. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , відносно всього його майна, інших дітей у померлого не було, у шлюбі батько не перебував. Від встановлення факту постійного проживання позивача разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, залежить виникнення у позивача права на спадкування після смерті батька. При цьому, жодним іншим чином, ніж в судовому порядку, встановити факт постійного проживання з померлим батьком не можливо. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Допитана в судовому засіданні 11 січня 2024 року [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, їх будинку розташовані на сусідніх вулицях. Вона знайома з родиною позивача та знала його батька. Проживали вони разом у будинку, інших дітей у померлого батька позивача не було. На час смерті [PERSON] разом з ним проживав його син позивач по справі, він займався похованням батька та продовжує проживати в будинку до теперішнього часу. Допитана в судовому засіданні 11 січня 2024 року [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, їх будинку розташовані на сусідніх вулицях. Вона знайома з родиною позивача, оскільки її чоловік товаришує із позивачем. Вона знайома з родиною позивача, оскільки вони є друзями. Позивач проживав у будинку з батьком, інших дітей у померлого батька позивача не було. На час смерті [PERSON] разом з ним проживав його син - позивач по справі, він займався похованням батька та продовжує проживати в будинку до теперішнього часу. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 березня 1990 року Відділом РАЦС Ленінської райради народних депутатів, актовий запис № 838 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками позивача зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00037433668 від 08 листопада 2022 року (а.с. 71) вбачається, що батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 30 квітня 1988 року та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2006 року по справі № 2-2214 шлюб між ними було розірвано, у зв`язку з чим 29 листопада 2006 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб було внесено відомості про розірвання шлюбу та складено актовий запис № 395. Під час перебування батьків позивача - [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, а саме 12 вересня 2000 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу жилого будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 300, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила жилий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 440 кв.м. з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами (а.с. 16-17). Право власності на домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28 грудня 2003 року за [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2457610 від 28 грудня 2003 року (а.с. 18). Мати позивача у зв`язку з укладенням 23 грудня 2006 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09 березня 2023 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1172 (а.с. 21). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю позивача [PERSON] . [INFO] батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 691 (а.с. 9). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У частині 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено та визнавалося сторонами, що спадкоємці [PERSON] , який помер [INFO] , у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 08 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 1313 про прийняття спадщини та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 62 (зворотній бік)), у зв`язку з чим 08 листопада 2022 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 574/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 62-78). 12 грудня 2022 року [PERSON] подав до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори заяву, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] , на частину будинку [ADDRESS] (а.с. 74). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 14 грудня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька - [PERSON] (а.с. 7-8). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 08 лютого 2021 року [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась. Відповідно до поданої спадкоємцем заяви померлий [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав за адресою: [ADDRESS] , але згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] на день смерті зареєстрованим або знятим з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не значиться. Зареєстрованим на території міста Новомосковська Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку [PERSON] також не значиться. Таким чином, факт прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем не підтверджується. Звертаючись у жовтні 2023 року до суду з даним позовом позивач [PERSON] просив встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, оскільки батько [PERSON] хоча і не мав місця реєстрації, однак фактично на день смерті проживав з ним за адресою: [ADDRESS] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батька. У частині 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 08 серпня 2020 року, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2006 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 34). При цьому, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 08 серпня 2020 року, останній не був зареєстрованим разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно з відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-10462 від 18 листопада 2022 року, відповідно до наявних даних будинкової книги [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03 травня 2001 року по 22 червня 2012 року (а.с. 73 (зворотній бік)). Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 3563/0/2-22 від 15 листопада 2022 року, відповідно до даних реєстру територіальної громади м. Новомосковськ [PERSON] не значився зареєстрованим у м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 73). Разом з цим, як було встановлено судом під час судового засідання з показань допитаних свідків, та письмової заяви [PERSON] від 13.11.2023 року (а.с. 43), позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на [INFO] , постійно проживав разом з останнім за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою або відсутність у спадкодавця місця реєстрації на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , [INFO] , на час смерті свого батька [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню, що надасть можливість позивачу як спадкоємцю першої черги спадкування за законом отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого батька. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі ст.ст. 29, 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved