Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 53676,40 грн., інфляційні втрати - 14546,28 грн. три відсотки річних - 2629,41 грн., сплачений судовий збір в розмірі - 2147,20 грн., витрати на правову допомогу - 10000 грн. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 14.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4771932 про надання споживчого кредиту на загальну суму 20000 грн., зі строком кредиту на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» передали у власність відповідача грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. У порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] , умови договору не виконував, внаслідок чого останньому нараховано відсотки за користування кредитом, і розмір заборгованості склав 53676,40 грн. 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступила ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» нараховано відповідачу інфляційні втрати та три відсотки річних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши усі докази, встановивши обставини справи та із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносин прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4771932 про надання споживчого кредиту на загальну суму 20000 грн., зі строком кредиту на 30 днів. (а.с.39-43). Згідно умов вказаного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Встановлено, що відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав зазначений кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С632322», після чого отримав кредит в сумі 20000 грн. на свою платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №2634 від 04.05.2023 (а.с.33-34). Згідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно до ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом Враховуючи п.1.1. договору №4771932 від 14.09.2021 року про надання споживчого кредиту, його укладенням сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало умови договору та надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн., шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідача, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором, у зв`язку з чим у нього перед ТОВ «Авентура Україна» утворилася заборгованість, яка станом на 17.04.2023 становть 53676,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.48-62). Судом встановлено, що 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором (а.с. 85-89). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023, ТОВ «Авентус Україна» відступлено, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийнято право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором №4771932 на загальну суму заборгованості 53676,40 грн. (а.с.38). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Фактором на виконання вимог законодавства України на електронну адресу боржника [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором позики №4771932 від 18.04.2023 (а.с.44). Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином позивачем доведено право грошової вимоги за кредитним договором №4771932 від 14.09.2021 в сумі 53676,40 грн., тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №4771932 від 14.09.2021 в сумі 53676,40 грн. підлягає до задоволення. Оскільки, відповідач належним чином не виконав умови договору, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості в сумі 53676,40 грн, позивачем у порядку ч.2 ст.625 ЦК України нараховано інфляційні втрати у сумі 14546,28 грн. та три відсотки річних у сімі 2629,41 грн (а.с.4). Як убачається з розрахунку інфляційних втрат, то інфляційні втрати розраховувалися позивачем починаючи з лютого 2022 року, тобто до дати укладення договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23-Ф, а три відсотки річних також нараховано позивачем до дати укладення договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23-Ф. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23-Ф, визначення термінів, що використовуються у даному договорі право вимоги - це право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі кредитних договорів. Згідно договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23-Ф, визначення термінів, що використовуються у даному договорі, боржники - це позичальники клієнта, яким клієнт надав кредити, або право вимоги до яких набуте клієнтом у відповідності до іншого договору факторингу, та які мають зобов`язання перед Клієнтом згідно Кредитних договорів щодо внесення основної суми боргу (кредиту), плати за кредитом (плати за процентною ставкою), пені за порушення грошових зобов`язань, а також будь-які представники Боржника, повірені, правонаступники, поручителі, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання щодо сплати заборгованості замість Боржника. Відповідно до п.1.2 договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23-Ф перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Судом встановлено, що договір факторингу №18.04/23-Ф укладено між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 18.04.2023. За змістом даного договору ТОВ «Авентус Україна» відступлено, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийнято право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором №4771932 від 14.09.2021 у сумі 53676,40 грн. Разом з тим, станом на 17.04.2023 первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» не заявляв до боржника [PERSON] вимогу про сплату суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.48-62) З урахуванням зазначеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по 17 квітня 2023 року та стягнення трьох процентів річних за період з 03.02.2022 по 17 квітня 2023 відсутні. Окрім того, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Встановлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який Указами Президента України був продовжений і діє на цей час. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат в сумі 14546,28 грн., та трьох відсотків річних в сумі 2629,41 грн. за період з лютого 2022 року по червень 2023 року до задоволення не підлягають. За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, до позовної заяви долучено договір про надання правничої допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.7-8), звіт про надання правничої допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.35), рахунок на оплату по замовленню №1166/21/09 від 21.09.2023 (а.с.35). З наданих документів вбачається, що витрати на правову допомогу позивача по розгляду вищезазначеної справи становлять 10000 грн. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті позивачем судового збору в розмірі 1626,72 грн. (із розрахунку 2147,20*75,76:100 = 1626,72), витрат на правову допомогу в розмірі 7576 грн. (із розрахунку 10000*75,76:100 = 7576).

Outcome: approved