Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 13.10.2016 відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг. На підставі заяви-анкети про приєднання відповідачем було ініційовано встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок та отримання платіжної картки. Відповідач не виконав зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість яка становить 93170,61 грн. станом на 14.10.2023, у тому числі 56290,18 грн. заборгованість за кредитом, 36880,43 грн. заборгованість за відсотками. Просить стягнути вказану суму боргу. Відповідачем подано відзив на позов, у якому зазначає, що надана роздруківка умов та правил надання банківських послуг у банку не свідчать про те, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів. Зазначає, що банк вправі вимагати лише фактично отриману та неповернуту суму кредиту, яка згідно з випискою по картці відповідачки становить 24\~903,31 грн. Просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 68\~267,30 грн. В судове засідання представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 22.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що 13.10.2016 відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (а.с. 12). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого відповідач погодився отримати шляхом самостійного роздрукування. Відповідачці було відкрито рахунок та надано кредитні картки зі строком дії до серпня 2020 року та до вересня 2026 року. Початковий кредитний ліміт - 4800 грн., який у подальшому неодноразово збільшувався. 29.08.2023 кредитний ліміт було збільшено до 56300 грн. (а.с.49, 50). З виписки по картковому рахунку установлено, що відповідачка користувалася кредитним коштами та вносила кошти в рахунок погашення заборгованості (а.с. 13-48). За розрахунком позивача станом на 14.10.2023 заборгованість відповідача становить 93170,61 грн., у тому числі 56290,18 грн. заборгованість за кредитом, 36880,43 грн. заборгованість за відсотками(а.с. 5-11). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Надані позивачем Умови і Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Таким чином, суд дійшов висновку, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. Як убачається з матеріалів справи, у анкеті-заяві, яку підписала відповідачка, розмір процентної ставки не зазначено. Тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом. Разом з тим, як установлено судом відповідач користувався кредитними коштами, які мав повернути позивачу. Оскільки відповідач поповнював кредитну картку, але сплачені кошти позивач зараховував на сплату відсотків, суд дійшов висновку, що визначена позивачем сума боргу за тілом кредиту є необґрунтованою і визначається судом таким чином. Як установлено з виписки про рух коштів по кредитні картці, відповідач витратив кредитні кошти в сумі 161573,10 грн. та здійснив платежі на загальну суму 133955,50 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27\~617,55 грн. (161573,10 грн. 133955,50 грн.) заборгованості за тілом кредиту. Відтак позов підлягає задоволенню у частині боргу за тілом кредиту визначеного судом в сумі 27617,55 грн., в іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим, на 29,6% задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 795,59 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial