Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 91 680,00 в якості відшкодування матеріальної шкоди за автомобіль; грошові кошти у розмірі 391 593 в якості відшкодування матеріальної шкоди за майнові права до [PERSON] . Вимоги мотивовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у цивільній справі № 754/10240/16-ц визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «Lada Priora», д/н [NUMBER] , номер шасі (кузову рами) [NUMBER] , визнано [PERSON] кредитором майнових прав до [PERSON] , а саме коштів у розмірі 391 593 грн., стягнутих за рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року по цивільній справі № 760/9448/15ц, визнано відсутність боргових зобов?язань [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 12 квітня 2016 року на суму 500 000 грн. Однак, відповідачами до ухвалення судового рішення по вище зазначеній справі вчинено ряд дій, які призвели до фактичного унеможливлення виконання судового рішення, а саме: 19 серпня 2016 року відчужено автомобіль марки «Lada Priora», д/н [NUMBER] ; 31 жовтня 2016 року [PERSON] подано заяву про закінчення виконавчого провадження, після чого 15 лютого 2017 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] відносно [PERSON] у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. Таким чином, позивач вважає, що відповідач діяла недобросовісно, чим завдала йому матеріальної шкоди та просить стягнути грошові кошти. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом осіб. Позивач до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позов підтримав, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі № 754/10240/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності, визнання відсутності боргових зобов?язань - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «Lada Priora», д/н [NUMBER] , номер шасі (кузову рами) [NUMBER] . Визнано [PERSON] кредитором майнових прав до [PERSON] , а саме коштів у розмірі 391 593 грн., стягнутих за рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року по справі № 760/9448/15ц. Визнано відсутність боргових зобов?язань [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 12 квітня 2016 року на суму 500 000 грн. Вказаним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року встановлено наступні обставини: - відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2011 року; - 08 квітня 2016 року відповідач [PERSON] надав довіреність своїй дружині - відповідачу [PERSON] , уповноваживши ії бути його представником в будь-яких установах та організаціях незалежно від форми власності, укладати будь-які угоди та таке інше; - 12 квітня 2016 року відповідач [PERSON] , діючи від свого імені та від імені свого чоловіка отримала від позивача [PERSON] в борг на умовах солідарної з чоловіком відповідальності грошові кошти в розмірі 500 000.00 грн. та зобов`язалася повернути їх до 10 серпня 2016 року; - гарантією повернення боргу були активи подружжя відповідачів, а саме грошові кошти в сумі 391 593 грн., які підлягають поверненню на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року та автомобіль «Lada Priora», д/н [NUMBER] ; - 05 серпня 2015 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна та про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 391 593 грн. Згідно з Історією Т3 по «НАІС ДДАІ» МВС України 19 серпня 2016 року автомобіль «Lada Priora», д/н [NUMBER] [PERSON] було продано [PERSON] . Вартість автомобіль «Lada Priora», д/н [NUMBER] згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 3008 від 09 грудня 2011 року становить 91 680 грн. 16 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа 760/9448/15-ц від 27 лютого 2016 року, виданого Солом?янським районним судом м. Києва відносно [PERSON] 31 жовтня 2016 року [PERSON] було подано заяву про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] відносно [PERSON] 15 лютого 2017 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER]. 20 листопада 2019 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу недійсним, відмовлено. У відповідності до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). П. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загально соціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Як зазначено в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) «Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України)- це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п. 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що положеннями ч. 1 ст. 334 ЦК України щодо переходу права власності на на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу. Як вбачається з наданих суду доказів, після 10 серпня 2016 року (дата виконання основного зобов`язання за договором позики) коли позивач набув право вимоги, боржниками було відчужено автомобіль марки «Lada Priora», д/н [NUMBER] та вчинено дії по закінченню виконавчого провадження, що в подальшому унеможливило стягнення боргу позивачем на підставі виконавчого листа 760/9448/15-ц від 27 січня 2016 року, виданого Солом?янським районним судом м. Києва відносно [PERSON] . Таким чином, дії відповідача щодо майна та майнових прав, які були гарантовані позивачу у разі не виконання основного зобов`язання за договором позики, слід вважати недобросовісними та такими, що не відповідають попереднім заявам, поведінці та завдали майнової шкоди позивачу. Оцінивши у сукупності досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, а також приймаючи до уваги зміст пред`явлених позовних вимог, їх підстави, обраний позивачем спосіб захисту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved