Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

13 листопада 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. У позовній заяві зазначив, що з метою оформити у нотаріальному порядку право власності на земельні ділянки згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №011446, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15446 від 11 червня 2001 року, що належав [PERSON] ( [PERSON] ), який помер [INFO] , [PERSON] звернулася в органи нотаріату та отримала відмову від приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І. про видачу свідоцтва про право на спадщину та роз`яснення, що вона може подати заяву до Радехівського районного суду Львівської області для вирішення питання спадкування права на земельну ділянку у судовому порядку, оскільки вищезазначений Державний акт виданий після смерті спадкодавця. З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому вимушена звернутися з позовом до суду. Отож, просив суд ухвалити рішення, яким: установити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №011446, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15446 від 11 червня 2001 року та виданого на ім`я - [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,1317 га, кадастровий номер: 4623988400:02:000:1058 та земельну ділянку, загальною площею 0,3793 га, кадастровий номер: 4623988400:04:000:0768, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка була спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №011446, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15446 від 11 червня 2001 року. Також представник позивача просив судові витрати покласти на сторону позивача (а.с.3-14). 13 листопада 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.47). Ухвалою судді від 13 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2). Ухвалою судового засідання від 7 грудня 2023 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи №11/17, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.57-58). 15 грудня 2023 року в адресу суду надійшли матеріали спадкової справи №11/17, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 63-109). Ухвалою судового засідання від 19 грудня 2023 року залучено до участі у справі [PERSON] в якості співвідповідача (а.с.113). Ухвалою судового засідання від 10 січня 2024 року залучено до участі у справі [PERSON] в якості співвідповідача (а.с.124). У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позов підтримав повністю та просив задовольнити (а.с.127). Відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.60). Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, причини неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.126). Співвідповідач [PERSON] скерував суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.121). З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких міркувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд установив, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] у віці 76 років в с. Яструбичі Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 червня 2000 року зроблено відповідний актовий запис за № 11, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 22 червня 2000 року, що видане Яструбичівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.20). [INFO] померла баба позивача - [PERSON] у віці 93 роки в с. Яструбичі Радехівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 06.06.2016 зроблено відповідний актовий запис за №13, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 6 червня 2016 року, що видане виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.21). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00027807759 від 16 вересня 2020 року, виданим Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), батько позивача - [PERSON] , народився [INFO] в с. Яструбичі, Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 29 серпня 1961 року зроблено відповідний актовий запис за №64. У розділі батьки зазначено, батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.22, 22-зворот). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 15 лютого 1977 року Яструбичівською сільською радою Радехівського району Львівської області, позивач - [PERSON] народилася [INFO] в с. Яструбичі Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 15 лютого 1977 року зроблено відповідний актовий запис за №6. У розділі батьки зазначено, батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.23). Згідно з довідкою, виданою 22 вересня 2020 року виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради № 394, про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований на [ADDRESS] . Від імені померлого гр. [PERSON] виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради заповіт не посвідчувався і не скасовувався. На день смерті в будинку були зареєстровані наступні особи: дружина - [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Відповідно до довідки, виданої 24 вересня 2020 року виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради № 398, гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] була зареєстрована на [ADDRESS] . Від імені померлої гр. [PERSON] виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради посвідчувався заповіт 19.05.2016 за реєстровим № 27. Заповіт виконавчим комітетом Яструбичівської сільської ради не змінювався та не скасовувався. На день смерті в будинку були зареєстровані наступні особи: внучка - [PERSON] - [INFO] ; правнук - [PERSON] - [INFO] ; правнук - [PERSON] - [INFO] ; правнучка - [PERSON] - [INFO] ; правнук - [PERSON] - [INFO] (а.с.25). Зі заповіту, складеного 19.05.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 27 та посвідченого секретарем Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області Андрущак М.В., видно, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Яструбичі Радехівського району Львівської області, ідентифікаційний номер в державному реєстрі фізичних осіб [NUMBER] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: житловий будинок на [ADDRESS] , що належить їй на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого Яструбичівською сільською радою 20.10.1987, зареєстрованого КПЛОР «Червоноградське МБТІ 20.10.1987, зареєстрованого за №219. Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7598 га, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №011445, виданого Яструбичівською сільською радою 11.06.2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15445, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Пасіки 1» площею 0.1191 га, що належала їй на підставі Державного акта, серії ЯК №»897068 від 21.01.2010, заповіла [PERSON] . Земельну ділянку для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,25 га, що знаходиться на [ADDRESS] та належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] від 23.01.2016 заповіла [PERSON] . Земельну ділянку ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5110 га, що належала [PERSON] до дня його смерті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №011446, на яку вона за законом мала право, заповіла [PERSON] (а.с.26). Після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла її внучка, позивач - [PERSON] , що підтверджується такими доказами: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 2282 від 14.12.2021, виданим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, Комарницькою Н.І. (а.с.27) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290182685 від 14.12.2021 (а.с.28); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 2284 від 14.12.2021, виданим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, Комарницькою Н.І. (а.с.29) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290242251 від 14.12.2021 (а.с.30); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 2285 від 14.12.2021, виданим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, Комарницькою Н.І. (а.с.31) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290247965 від 14.12.2021 (а.с.32). Окрім іншого, залишилось спадкове майно, на яке не були оформленні спадкові права бабусею позивача, а саме на таке спадкове майно: земельні ділянки, загальною площею 1,5110 га, на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №011446, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15446 від 11 червня 2001 року. Відповідно до плану меж земельної ділянки вищезазначеного державного акту, спадкодавцю [PERSON] було передано у власність такі земельні ділянки: земельна ділянка, загальною площею1,1317 га, кадастровий номер: 4623988400:02:000:1058; земельна ділянка загальною площею 0,3793 га, кадастровий номер: 4623988400:04:000:0768 (а.с.33, 33-зворот). Відповідно до рішення Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 25 квітня 2000 року про затвердження схеми проекту передачі земельних часток /паїв/ у приватну власності громадян, було прийнято такі рішення: 1. Проводити наділ земельних паїв згідно списку, затвердженого в проекті роздержавлення. 2. При наділі земельних паїв /часток/ врахувати кадастрових оцінок землі. 3. По мірі можливості згрупувати земельні частки /паї/ посімейно (а.с.34). З розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 25 вересня 2000 року №418 «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Яструбичі Яструбичівської сільської ради» видно, що розглянувши проект передачі земельних часток /паїв/ розроблений Львівським Головним державним земельно-кадастровим бюро громадянам с. Яструбичі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 1. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Яструбичі, Яструбичівської сільської ради на площі 926,01 га в тому числі рілля - 647,05 га, кормові угіддя - 278,96 га; 2. Яструбичівській сільскій раді передати у приватну власність громадянам с. Яструбичі земельні частки /паї/ згідно додатку та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю. 3. Районному відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни в земельно-облікові документи (а.с.35). Відповідно до списку громадян Яструбичівської сільської ради, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (додаток до розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 25.09.2000 року №4158), під порядковим номером 574 цього списку зазначений [PERSON] , якому було передано земельні ділянки, загальною площею 1,5110 га, з них рілля - 1,1317 га, кормові угіддя - 0,3793 га (а.с.36-37). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9922285282023 від 13.06.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 4623988400:02:000:1058 становить 30938,58 грн (а.с.38). З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9922286632023 від 13.06.2023 видно, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 4623988400:04:000:0768 становить 2290,77 грн (а.с.39). З огляду на зазначене загальна оцінка земельних ділянок згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ЛВ №011446, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15446 від 11 червня 2001 року, становить 33229,35 грн. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72981608 від 27.06.2023, виданого приватним нотаріусом Комарницькою Н.І., після смерті Спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася а жоден документ про отримання спадкового майна не видавався (а.с.40). З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №200/02-31 від 29.08.2023, виданої приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, Комарницькою Н.І. видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5110 га, що залишилися після смерті [PERSON] , спадкоємцем котрого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила її (а.с.41, 41-зворот). З Експертного висновку №056/2536-m від 24 грудня 2021 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, видно, що особові імена [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю, свідоцтво про шлюб (повторне), запис [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , запис батько [PERSON] ) в документах зазначеної особи, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.42). Зі заяви про відмову від спадщини по заповіту, подану до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І., зареєстрованої в реєстрі за № 14 від 27.02.2017 видно, що [PERSON] , який зареєстрований в с. Яструбичі Радехівського району Львівської області повідомив нотаріуса, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , що проживала в [ADDRESS] та залишила на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заповіт посвідчений Андрущак М.В. секретарем Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області 19 травня 2016 року за реєстром № 27. Перелік спадкового майна та зміст заповіту йому відомий. Термін для прийняття спадщини він пропустив. В суд для його продовження звертатися не буде. Усвідомлюючи значення своїх дій, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, від оформлення своїх спадкових прав він відмовився. З копії Спадкової справи №11/17 до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що 6 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] 30.03.2017 подав приватному нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Разом з тим, 29.12.2017 [PERSON] прийняв спадщину за заповітом за згодою його сестри [PERSON] . [PERSON] відмовився від частки у спадщині за заповітом, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини, що підтверджується його заявою про відмову від частки у спадщині по заповіту від 27.02.2017, яка подана нотаріусу 16.09.2020. [PERSON] приватним нотаріусом видано: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НРР 188333 від 14 грудня 2021 року; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НРР 188334 від 14 грудня 2021 року; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НРР 188335 від 14 грудня 2021 року; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НРР 188336 від 14 грудня 2021 року (а.с.66-109). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина після його смерті відкрилася до [INFO] . На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Враховуючи наведені вище норми Закону, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його дружина - [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння майном, проте належним чином не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що спадкові правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] поширюються норми ЦК України, оскільки спадщина після її смерті відкрилася після [INFO] . Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Суд установив, що [PERSON] , яка звернулася у встановлений Законом строк до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І., та була зареєстрована з померлою на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , що підтверджується також матеріалами спадкової справи №11/17 (а.с.66-109). За змістом ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перешкодою в реалізації [PERSON] своїх законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на це майно. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 81, 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved