Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Чуйко З.Д. звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] померла бабця заявника, [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: у [ADDRESS] разом із заявником та його батьком. Після смерті [PERSON] з числа спадкоємців за законом першого ступеня спорідненості, був рідний батько заявника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] раніше за свою матір [PERSON] . Заявник звернувся до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину за законом за правом представлення, в порядку статті 1266 ЦКУ після смерті [PERSON] , оскільки після смерті [PERSON] з числа спадкоємців за законом першого ступеня спорідненості, був його рідний батько. Однак отримав відмову, оскільки при встановленні ступеня спорідненості між спадкодавцем померлою [PERSON] , [INFO] та померлим спадкодавцем, сином [PERSON] , [INFO] , по спадковій справі існують розбіжності, зокрема, згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження фізичної особи, у відомостях про актовий запис № 28 від 09 грудня 1959 року, у відомостях про дитину, значиться запис: [PERSON] , дата народження: [INFO] , на відміну від особи, що фактично померла [PERSON] , [INFO] . Також, у цьому ж Витягу про народження дитини, у відомостях про матір значиться запис: [PERSON] , на відміну померлої особи [PERSON] , [INFO] , відтак, у зв`язку з цими розбіжностями, нотаріус вважає, що не має можливості встановити ступінь спорідненості між померлими особами: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на те, що вказаний актовий запис 28 про народження батька заявника є первинним документом, що позбавляє можливості виправити допущену у ньому помилку, єдиним варіантом, щоб вступити у спадщину є підтвердження факту родинних відносин. У зв`язку з цим, представник заявника просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис 519 складено 19.08.2019 р., та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] актовий запис 963 складено 02.08.2021 р., як між сином та матір`ю. Ухвалою суду від 06.12.2023 провадження у справі відкрито у порядку окремого провадження з викликом учасників справи. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, однак представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Калуської міської ради 09.01.2024 подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Калуської міської ради, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабця заявника, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.08.2021 (а.с.13). Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі 23.08.2021 (а.с.30). До дня смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із заявником [PERSON] (онуком), що підтверджується інформацією Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради від 16.08.2021 (а.с.7). Згідно Свідоцтва про народження, виданого 08 лютого 1960 року виконкомом Підгаєцької районної ради народних депутатів Тернопільської області [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] (а.с.5). Після смерті [PERSON] з числа спадкоємців за законом першого ступеня спорідненості, був рідний батько заявника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] раніше за свою матір [PERSON] (свідоцтво про смерть від 19.08.2019, актовий запис 519 а.с.8). Згідно Свідоцтва про народження, виданого Відділом ЗАГСу Калуського міськвиконкому Івано-Франківської області від 02 жовтня 1986 року, [PERSON] , [INFO] є рідним батьком заявника [PERSON] (а.с.25). 23.08.2021 заявник звернувся до нотаріальної контори про оформлення права на спадщину за законом за правом представлення, в порядку статті 1266 ЦКУ після смерті [PERSON] , оскільки після смерті [PERSON] з числа спадкоємців за законом першого ступеня спорідненості, був рідний батько заявника [PERSON] (а.с.26-27). 06.11.2023 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно якої [PERSON] відмовлено у відкритті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за правом представлення. Відмова мотивована тим, що при встановленні ступеня спорідненості між спадкодавцем померлою [PERSON] , [INFO] та померлим спадкодавцем, сином [PERSON] , [INFO] , по спадковій справі існують розбіжності, зокрема, згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження фізичної особи (а.с.6-7), номер витягу: 00035660013, дата формування: 26 травня 2022 р., виданого Бережанським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі, Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у відомостях про актовий запис № 28 від 09 грудня 1959 року, у відомостях про дитину, значиться запис: [PERSON] , дата народження: [INFO] , на відміну від особи, що фактично померла [PERSON] , [INFO] . Також, у цьому ж Витягу про народження дитини, у відомостях про матір значиться запис: [PERSON] , на відміну померлої особи [PERSON] , [INFO] , відтак, у зв`язку з цими розбіжностями, нотаріус вважає, що не має можливості встановити ступінь спорідненості між померлими особами: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.28-29). Таким чином, для того, щоб реалізувати своє право на спадщину, є необхідність встановити ступінь спорідненості між померлими особами: батьком заявника [PERSON] , [INFO] , та його матір`ю бабусею заявника [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що родинні відносини між [PERSON] , [INFO] та його матір`ю [PERSON] , [INFO] підтверджуються наступними доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] , виданим 08 лютого 1960 р. виконкомом Підгаєцької районної ради народних депутатів Тернопільської області, де вказано, що він є рідним сином [PERSON] (а.с.5); копіями фото паспортів померлих і фотокартками на яких зафіксовано батька заявника [PERSON] , заявника [PERSON] , бабусю заявника [PERSON] (а.с.9, 11, 17-18). До матеріалів справи долучено свідоцтво про поховання та договір-замовлення №404 на організацію та проведення поховання [PERSON] , що підтверджує те, що організацію поховання здійснив заявник [PERSON] як онук померлої, син [PERSON] (а.с.15, 16). Також судом встановлено, що документи померлого батька заявника (паспорт, РНОКПП, свідоцтво про смерть) оформлені на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Документи померлої бабусі заявника (паспорт, особисті нагороди, свідоцтво про смерть) оформлені на ім`я [PERSON] , [INFO] (11-13). Єдиним документом, де є розбіжності в прізвищах, є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження фізичної особи, номер витягу: 00035660013, дата формування: 26 травня 2022 р., виданий Бережанським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі, Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). В даному документі у відомостях про актовий запис № 28 від 09 грудня 1959 року, у відомостях про дитину, значиться запис: [PERSON] , дата народження: [INFO] , на відміну від особи, що фактично померла [PERSON] , [INFO] . Також, у відомостях про матір значиться запис: [PERSON] , на відміну померлої особи [PERSON] , [INFO] , (а.с.6-7). Однак, з огляду на те, що дані про народження в 50-60-х рр. дублювалися російською мовою, суд приходить до висновку, що при внесенні актового запису було зроблено помилку, а саме пропущено «ь» у прізвищах, а « [PERSON] » записана як « [PERSON] » оскільки вважалося, що це одне і теж ім`я. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано в ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.\~1259 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог статті 1266 ЦК України право на спадкування за правом представлення мають внуки спадкодавця, які спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини (на дату смерті спадкодавця). Для заявника встановлення факту родинних відносин між покійною бабусею й покійним батьком, як між мамою та сином необхідний для прийняття спадщини, тобто виникнення майнових прав. Таким чином, встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як між сином та матір`ю. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту родинних відносин між покійною бабусею й покійним батьком, як між мамою та сином надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved