Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. В червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 27 травня 2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. 26 травня 2017 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0800 га з кадастровим номером 3210500000:05:001:0266 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] на вказаній земельній ділянці побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. 10 вересня 2019 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на садовий будинок загальною площею 171 кв.м. з господарчими спорудами, який розташовується за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок побудований під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу майна. Тому [PERSON] просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею та [PERSON] по частині земельної ділянки площею 0,0800 га з кадастровим номером 3210500000:05:001:0266 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також по частині житлового будинку загальною площею 171 кв.м. з господарчими спорудами: погріб «Б1», колонка «К», яма вигрібна «М», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.33-34). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.46) Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 3. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] направив до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] був повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.47). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 27 травня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.8). 26 травня 2017 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0800 га з кадастровим номером 3210500000:05:001:0266 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №959 (а.с.9-10). 06 серпня 2019 року [PERSON] подала до відділу ДАБК Бориспільської міської ради Київської області декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку та господарчих споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14). З технічного паспорту на садовий будинок вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з садового будинку «А1» та господарчих споруд: погріб «Б1», колонка «К», яма вигрібна «М», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5 (а.с.16-21). 13 вересня 2019 року державний реєстратор КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» Манько А.І. прийняв рішення №48665270 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на садовий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180910741 від 13 вересня 2019 року (а.с.15). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116\~ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що спірне домоволодіння [ADDRESS] набуто у власність [PERSON] в період перебування у шлюбі [PERSON] . Тому, вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін по справі, що у повній мірі узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, які б спростовували презумпцію права спільної сумісної власності на вищевказане майно. З цих підстав, вказаний об`єкт нерухомого майна належать сторонам по справі на\~праві спільної\~сумісної власності та за ними належить визнати право власності по частці вказаного майна. Крім цього, за змістом Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 вересня 2019 року (а.с.15) вбачається, що вказане домоволодіння розташовується на земельній ділянці площею 0,0800 га з кадастровим номером 3210500000:05:001:0266 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому, на підставі ст.120 ЗК України, ч.1 ст.377 ЦК України до [PERSON] перейшло також право власності на частку в спірній земельній ділянці. З огляду на викладене та з метою забезпечення юридичної визначеності, суд вважає, що за [PERSON] та [PERSON] належить визнати також право власності по частці в земельній ділянці площею 0,0800 га з кадастровим номером 3210500000:05:001:0266 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 2450 гривень (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2450 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved