Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.09.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого для клієнтів забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток, було укладено кредитний договір №2402817, який було підписано електронним підписом відповідача. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил, які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору кредиту. 05.05.2023р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 21682,40грн., з яких 9830,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11852,40грн. сума заборгованості за процентами. Позивач зазначає, що після відступлення права вимоги відповідачем не було здійснено жодного платежу щодо погашення заборгованості ні на його рахунок, ні на рахунок попереднього кредитора. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві, окрім задоволення позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином (а.с.50), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 25.09.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого для клієнтів забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток, було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2402817 в розмірі 10000,00грн. строком на 30 днів, який було підписано електронним підписом відповідача (а.с.6-12). Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил, які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору кредиту. 05.05.2023р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с.20-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 21682,40грн., з яких 9830,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11852,40грн. сума заборгованості за процентами (а.с.24). Зазначений реєстр боржників попередній кредитор передав позивачу згідно акту прийому-передачі від 05.05.2023р. (а.с.23). Сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.10.2023р., з якого вбачається, що у період з 05.05.2023р. по 31.10.2023р. відповідач жодного разу не сплатив кошти з метою погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.25). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем за кредитним договором, право вимоги за яким він набув на підставі договору факторингу. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідач до суду не звертався, відзив на позов не подав. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, як доказу, який підтверджує наявність боргу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі №331/7975/13-ц. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №48164 від 07.11.2023р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved