Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

позивач [PERSON] та її представник адвокат Ільницький С.М. звернулися до суду з позовом, у якому просять визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . 16 листопада 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріашем В.І. було повідомлено [PERSON] про те, що нею пропущено строк для оформлення спадкових прав за померлою матір`ю та рекомендовано звернутися до суду. Заповіту покійна не залишила, спадкова справа за нею не заводилась, що свідчить про відсутність інших спадкоємців. Починаючи з 2014 року після окупації росією Криму, а також вторгнення на схід України, [PERSON] проявила свою активну громадську позицію, ставши волонтером та продовжує дану діяльність і по сьогоднішній день. У зв`язку з відкритою військовою агресією росії проти України, Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу. За наведених обставин нормальне життя на частині українських територій було припинено через окупацію та бойові дії. Багато людей евакуювались, припинили роботу нотаріуси, банки, державні установи, організації, підприємства тощо. [PERSON] з 2022 року ще активніше почала займатися волонтерською діяльністю, у зв`язку з необхідністю підтримки українського війська, а також допомоги вимушено переміщеним особам, які масово приїжджали в Закарпатську область, яка межує з рядом країн Європейського Союзу. Тому [PERSON] змушена була відкласти всі свої сімейні справи, в тому числі питання оформлення спадщини, оскільки весь час займалася волонтерським рухом як на території України, так і за її межами. За свою волонтерську діяльність [PERSON] неодноразово нагороджувалася грамотами та відзнаками. Проте постійні переживання, життя в стресі та напрузі волонтерства відбилися на її здоров`ю та у 2023 році вона змушена була лікуватися в Італійській Республіці. Оскільки [PERSON] через воєнний стан в Україні, активну волонтерську\~ діяльність та у подальшому своє лікування через хворобу не змогла у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини за померлою матір`ю подати заяву про прийняття спадщини, тобто пропустила такий строк з поважних причин, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 31). Ухвалою судді Перечинського районного суду від 28 листопада 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (а. с. 32-33). У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Ільницький С.М. не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, також подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовної заяви.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 15 квітня 2023 року (а. с. 5, 6, 7). Згідно наданого Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 14 листопада 2023 року витягу № 717 про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 14 січня 2004 року по 14 квітня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а. с. 27). З повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 16 листопада 2023 року № 51/01-16 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з неподанням жодних доказів прийняття спадщини за померлою матір`ю в межах встановленого законом строку (ст. 1270 ЦК України) на прийняття спадщини (а. с. 8).\~\~ Вищевказане свідчить, що на момент подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини за матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74771415 та Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 74771402 від 16 листопада 2023 року, наданих приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маріашем В.І., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] не заведена (а. с. 9, 10). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій… Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в абз. 1-3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк,\~ може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення\~ додаткового\~ строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб, який Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, а також Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-IX, продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Позивач [PERSON] та її адвокат Ільницький С.М. посилалися на такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини: активне зайняття [PERSON] з 2014 року по теперішній час волонтерською діяльністю (а. с. 13-21), введення воєнного стану в Україні та лікування у липні 2023 року у лікувальному закладі Італійської Республіки (а. с. 22-26). Зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері можуть бути визнані поважними, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. За таких обставин, а також з урахуванням відсутності будь-яких інших спадкоємців за законом чи за заповітом на майно покійної, суд вважає, що у позивача [PERSON] є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, внаслідок чого позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім цього, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №3932420077 від 24 листопада 2023 року позивачем сплачено 1 073,60 грн судового збору (а. с. 30). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 536,80 грн (1 073,60 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з Перечинської міської ради Закарпатської області, що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved