Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 05.05.2021 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 12.07.2023 року шлюб було розірвано. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, вихованням дитини не займається, не піклується про стан здоров`я, не цікавиться життям сина, з дитиною не проживає та не спілкується. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що ніколи не бачив свого сина. Будь-які перешкоди для їх зустрічі були відсутні. Підтвердив наявність заборгованості зі сплати аліментів. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). \~ \~ \~ \~З акту обстеження умов проживання дитини працівниками служби у справах дітей з`ясовано, що [PERSON] проживає з матір`ю у будинку зі зручностями, який складається з семи кімнат. В будинку прибрано, тепло, створені всі умови для проживання (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] орган опіки та піклування Виконавчий комітет Романівської селищної ради, визнав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи з метою захисту інтересів дитини та зміни ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків. \~ \~ \~ \~Конституцією України (ст. 51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковим заходом, що тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, а позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є позбавлення батьківських прав. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані адвокатом послуги складання позовної заяви та участі в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3073 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved