Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 5000 гривень, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем спільно проживала, під час чого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Від 19.01.2019 сторони проживають окремо, спору, щодо батьківства дитини немає. Дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Дочка навчається в школі, постійно потрібні кошти на придбання одягу, взуття, шкільного приладдя. Відповідач працездатний, іншим особам аліментів не сплачує. Оскільки батько дитини не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та оголошенням на офіційному веб-сайті Судової влади України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження (запис поновлено) серія [NUMBER] , видане 12.03.2019 Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 4). Згідно довідки від 13.10.2021 № 5604-5000404743 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 5). Згідно довідки від 12.10.2023 № 385 позивачка та її донька [PERSON] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , дитина проживає разом з матір ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Згідно відповіді Дубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.11.2023 № 1816/2084/34.3-04-01 (а.с. 17) актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , в архівах відділу відстуній. Відповідно до\~ч.\~6,\~7\~Сімейного\~кодексу\~України жінка\~та\~чоловік\~мають рівні\~права\~і обов`язки\~у\~сімейних відносинах,\~шлюбі\~та\~сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дітей, чим порушує права позивачки та неповнолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, дитини та відповідача. Стягнення з відповідача аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам дитини, зможе покрити витрати на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України 1211,20 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved