Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

16 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просила суд оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженку смт. Володарське (нова назва Нікольське), Донецької області, паспорт серія [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, дата видачі 21 листопада 1996 року, померлою. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що до недавнього часу вона проживала в м. Маріуполь разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на 8 поверху дев`ятиповерхового будинку. [PERSON] за життя, до початку повномасштабної збройної агресії рф, мала хворобу «Паркінсона», внаслідок якої, останній час вона самостійно не могла пересуватися в потребувала стороннього догляду і допомоги. Після 24 лютого 2022 року внаслідок широкомасштабної агресії рф проти України м. Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами та наносити авіаційно-бомбові удари в тому числі по цивільній інфраструктурі. 13 квітня 2022 року, внаслідок обстрілу військовими російської федерації житлового будинку [ADDRESS] , виникла пожежа в будинку, матір заявника в цей перебувала в кв. [ADDRESS] . Через нетривалий проміжок часу заявниця повернулася до свого будинку, щоб зібрати деякі речі, забрати маму, щоб якимось чином вибратися із міста Маріуполя, та побачила що будинок [ADDRESS] з першого по дев?ятий поверх вщент вигорів. Заявниця з іншими членами сім?ї піднялися до їх квартири на 8 поверх після пожежі і у вітальній кімнаті в якій розташовувався диван, на якому перебувала мати заявника, вони побачили лише кістку, та зрозуміли, що ця кістка це все що залишилось від її матері. Заявниця зрозуміла, що її матір - [PERSON] , загинула під час пожежі, яка сталася [INFO] , внаслідок збройної агресії російської федерації під час обстрілу. Крім того, заявниця звернулась до правоохоронного органу із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, щодо загибелі її матері та отримала витяг із ЄРДР про зареєстроване кримінальне провадження за № 12023250310000456, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 438 КК України. Отримати свідоцтво про її смерть заявник не може, оскільки відсутні належні документи. Враховуючи наведене, заявниця звернулась до суду із вказаною заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явивлась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справ без участі представника. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 липня 1968 року та свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 03 червня 1988 року. Мати заявника [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Загальновідомим є факт про те, що 24 лютого 2022 року м. Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами тощо. Як зазначає заявниця, 13 квітня 2022 року, внаслідок обстрілу військовими російської федерації житлового будинку [ADDRESS] , виникла пожежа в будинку, матір заявника в цей перебувала в кв. [ADDRESS] . Через нетривалий проміжок часу заявниця повернулася до свого будинку, щоб зібрати деякі речі, забрати маму, щоб якимось чином вибратися із міста Маріуполя, та побачила що будинок [ADDRESS] з першого по дев?ятий поверх вщент вигорів. Заявниця з іншими членами сім?ї піднялися до їх квартири на 8 поверх після пожежі і у вітальній кімнаті в якій розташовувався диван, на якому перебувала мати заявника, вони побачили лише кістку, та зрозуміли, що ця кістка це все що залишилось від її матері. Заявниця зрозуміла, що її матір - [PERSON] , загинула під час пожежі, яка сталася [INFO] , внаслідок збройної агресії російської федерації під час обстрілу. 11 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо загибелі її матері [PERSON] та отримала витяг із ЄРДР про зареєстроване кримінальне провадження за № 12023250310000456, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 438 КК України. Отримати свідоцтво про смерть матері заявниця не може, оскільки відсутні належні документи. Визнання [PERSON] померлою необхідне заявнику для реалізації низки його прав щодо спадщини тощо. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved