Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. [PERSON] (далі - «Позивач») звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач»), третя особа - Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області (далі - «Третя особа») про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Згідно з розпорядження голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 30.08.1999 року №264 «Про створення дитячого будинку сімейного типу» затверджено Положення про районний дитячий будинок сімейного типу, яке розроблено на основі постанови КМУ від 26.04.1994 року №267. На основі поданих заяв та рішення районної опікунської ради на посаду батьків-вихователів призначено [PERSON] та [PERSON] . При цьому, для розміщення дитячого будинку сімейного типу виділено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Угодою про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу між Білоцерківською районною державою адміністрацією та батьками-вихователями передбачено обов`язки, яких сторони повинні дотримуватися при спільному проживанні дітей та здійсненні їх виховання. 19.11.2021 року прийнято рішення виконкому Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області за №133 про виведення з прийомної сім`ї створеної на базі сім`ї [PERSON] особу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з повноліттям та влаштуванням на повне державне забезпечення до навчального закладу «Білоцерківський фаховий коледж сервісу та дизайну». При цьому, з прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] знято обов`язки по утриманню та вихованню особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] . На даний час, після вибуття з дитячого будинку сімейного типу, [PERSON] перебуває за кордоном, у державі Іспанія. Зазначені фактичні обставини підтверджуються актом про фактичне місце проживання (не проживання) від 19.07.2023 року, рішенням виконкому Узинської міської ради Білоцерківського району від 19.11.2021 року. За таких умов Позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . 28.08.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20). У судове засідання Позивач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 18.01.2024 року до канцелярії суду від представника Позивача надійшла заява, у якій останній просив здійснювати розгляд даної справи без участі сторони Позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 49). У судове засідання Відповідач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 24, 37, 38, 45, 48). Про причини неявки до суду не повідомила, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. У судове засідання представник Третьої особи не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 22, 34, 35, 36, 49). Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно з розпорядження голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 30.08.1999 року №264 «Про створення дитячого будинку сімейного типу» затверджено Положення про районний дитячий будинок сімейного типу, яке розроблено на основі постанови КМУ від 26.04.1994 року №267. На основі поданих заяв та рішення районної опікунської ради на посаду батьків-вихователів призначено [PERSON] та [PERSON] . При цьому, для розміщення дитячого будинку сімейного типу виділено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Угодою про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу між Білоцерківською районною державою адміністрацією та батьками-вихователями передбачено обов`язки, яких сторони повинні дотримуватися при спільному проживанні дітей та здійсненні їх виховання. 19.11.2021 року прийнято рішення виконкому Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області за №133 про виведення з прийомної сім`ї створеної на базі сім`ї [PERSON] особу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з повноліттям та влаштуванням на повне державне забезпечення до навчального закладу «Білоцерківський фаховий коледж сервісу та дизайну». При цьому, з прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] знято обов`язки по утриманню та вихованню особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] (а.с. 8). На даний час, після вибуття з дитячого будинку сімейного типу, [PERSON] у ньому не проживає, що підтверджуються актом про фактичне місце проживання (не проживання) від 19.07.2023 року, складеним секретарем Узинської міської ради Білоцерківського району (а.с. 9). Нормами матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09.12.2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13.01.2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року по справі № 6-709цс16. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до рекомендацій викладених в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ (проділ) в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Висновки суду. Судом встановлено, що Відповідач фактично не проживає у житловому будинку [ADDRESS] . Не сплачує комунальні послуги та не доглядає за житлом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного нею способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved