Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Представник ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ВВ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача безпідставно одержані кошти у розмірі 3\~534, 30 грн. та судові витрати у розмірі 5 084, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 серпня 2023 року відповідач працювала у позивача на посаді продавця непродовольчих товарів у магазині «Лібраріум» м. Одеса, а 06 вересня 2023 року звільнилась за власним бажанням. У день звільнення відповідача повністю розраховано за фактично відпрацьований час, а саме: за другу половину серпня 2023 року та за 1-6 вересня 2023 року, а також за невикористану щорічну відпустку та під час звільнення їй вручено розрахунковий лист за вересень 2023 року. Проте, 08 вересня 2023 року, вже після звільнення відповідача, їй помилково повторно виплачено кошти як зарплату за другу половину серпня 2023 року, у розмірі 3\~534, 30 грн. Оскільки відповідач на момент помилкової виплати вже була звільнена, а заборгованості перед нею не було, то сплачені їй 08.09.2023 року помилково кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. Так як, відповідач відмовляється добровільно повернути позивачу безпідставно одержані кошти, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про повернення безпідставно набутих коштів. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, до матеріалів справи додав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у визначений в ухвалі суду від 06.12.2023 року строк, відзив на позовну заяву не подавала, в судові засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді № 349893 від 06.12.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 04 серпня 2023 року [PERSON] почала працювати у ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ВВ» на посаді продавця непродовольчих товарів у магазині « [INFO] », який знаходиться в м. Одеса, що підтверджується копіями наказу від 03.08.2023 року № 101 та трудового договору (а.с. 6-9). 06 вересня 2023 року відповідач [PERSON] звільнилась з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією заяви [PERSON] від 23 серпня 2023 року та копією наказу від 01.09.2023 року № 118 (а.с. 18-19). На виконання приписів с. 116 КЗпП, у день звільнення відповідача, позивач повністю розрахував її за фактично відпрацьований час, а саме: за другу половину серпня 2023 року та за 1-6 вересня 2023 року, а також за невикористану щорічну відпустку та під час звільнення їй вручено розрахунковий лист за вересень 2023 року, що підтверджується розрахунковими листами та відомостями нарахування коштів (а.с. 13-17, 22). 08 вересня 2023 року, після звільнення відповідача [PERSON] , їй помилково повторно виплачено кошти як зарплату за другу половину серпня 2023 року, у розмірі 3\~534, 30 грн., що підтверджується відомістю нарахування коштів № 1593 та пояснювальною запискою бухгалтера [PERSON] від 05.10.2023 року (а.с. 24, 36). 01 листопада 2023 року на електрону адресу відповідача [PERSON] позивачем направлялась претензія № 233/2023 з вимогою повернути безпідставно одержані кошти у розмірі 3\~534, 00 грн, однак дана претензія відповідачем залишена поза увагою (а.с. 33). За клопотанням представника позивача, адвоката Коверзнева Д.В. ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року витребувано від АТ «Укрсиббанк» № 464 (поштова адреса: проспект Миру, 53, м. Чернігів) - інформацію про зарахування коштів на рахунок [NUMBER] за період з 00:01 години 23.08.2023 року по 23:59 годину 08.09.2023 року. З відповіді АТ «Укрсиббанк» № 464 від 19.12.2023 року № 29-4-01/07/2789-БТ вбачається, що фізичній особі [PERSON] на рахунок [NUMBER] від ТОВ «ВКФ «ВВ» були зараховані грошові кошти (заробітна плата та аванси): 23.08.2023 року у розмірі 3 534, 30 грн., 06.09.2023 року у розмірі 2\~314, 30 грн., 06.09.2023 року у розмірі 3\~534, 30 грн., 08.09.2023 року у розмірі 3\~534, 30 грн. (а.с. 41-42). Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті11, частини першої статті177, частини першої статті202, частин першої та другої статті205, частини першої статті207, частини першої статті1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17),від12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження№ 61-1133св18). Положеннями п. 2.35\~Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»\~встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, згідно\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином,\~встановлені судом\~обставини свідчать\~про те,\~що кошти\~помилково без\~наявності правових\~підстав були\~перераховані позивачем\~на банківську\~картку,\~що належить\~відповідачу [PERSON] \~та являються\~безпідставно отриманими\~відповідачем, а відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У зв`язку із викладеним суд вважає. що відповідачка набула право власності щодо 3\~534, 30 гривень без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ТОВ «ВКФ» «ВВ» підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.10.2018 року по справі №569/17904/17 підтвердженням платної правової допомоги є розрахунок погодинної вартості правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав договір про надання правової допомоги із АБ «Коверзнев і Партнери у зв`язку з чим позивачем було понесено відповідні витрати для звернення до суду у розмірі 2400 грн., тому дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8.\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved