Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 11 000 доларів США та 3% річних\~ від простроченої суми боргу відповідно до розписки від 08.08.2021 року за договором позики. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 08.08.2021 року [PERSON] позичив від [PERSON] грошові кошти на в розмірі 11000 доларів США, які зобов`язувався повернути в повному обсязі до 31.12.2021 року, про що ним власноручно складено письмову розписку. Після спливу терміну договору позики - 31.12.2021 року, позивач неодноразово звертався з усними проханнями про повернення боргу. На прохання позивача відповідач не реагує, грошові кошти не повертає. Позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором розписки в розмірі 11000 доларів США; три проценти річних від простроченої суми 613,89 доларів США грн. на загальну суму 11613,89 доларів США, що на момент подачі позову еквівалентно 418518,14 грн. та понесені ним судові витрати за сплату судового збору. У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач в судові засідання 07.12.2023 року, 11.01.2024 року не з`являвся, належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду, не з`являвся в судові засідання без поважних причин, не подав відзиву на позов, не заперечив позовних вимог. Розгляд справи проведено у відсутності сторін у відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів в порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2021 року [PERSON] позичив від [PERSON] грошові кошти на в розмірі 11000 доларів США, які зобов`язувався повернути в повному обсязі до 31.12.2021 року, про що ним власноручно складено письмову розписку. Після спливу терміну договору позики - 31.12.2021 року, відповідач [PERSON] не повернув позивачу борг. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України)\~ і вимогами законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Верховний Суд України, у постанові від 18.09.2013 р., виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України\~ на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Позивачем доведено матеріалами справи обставини того, що відповідач [PERSON] \~ 08.08.2021 року отримав від позивача [PERSON] суму 11000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2021 року, про що написав розписку (а.с.4). Свого зобов`язання [PERSON] не виконав, що доведено позивачем та змусило його звернутися із позовом для захисту його прав. Відповідач не заперечив позов, не спростував обставини, зазначених позивачем. У\~ відповідності до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених\~ змістом\~ зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності\~ за\~ неможливість виконання ним грошового\~ зобов`язання. Позивач [PERSON] позичив грошові кошти в іноземній валюті 11000доларів США. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. (Постанова ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18). Враховуючи наведені обставини, встановлені та досліджені докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем [PERSON] позовна вимога в частині стягнення із відповідача 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 613,89 доларів США не підлягає стягненню. Судові витрати в справі - суму судового збору в розмірі 4185,20\~ грн., який підлягає покладенню на відповідача, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України\~ слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed