Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому вона просить: - розірвати шлюб, що було укладено між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.02.2022 року у Царичанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 28. - визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю за місцем її проживання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.02.2022 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Царичанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 28. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Відповідач з позивачем та донькою не проживає. На дату подання позову донька [PERSON] проживає разом з позивачем за місцем її проживання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідач визнає позов в повному обсязі. Окрім того в заяві просив розглядати без участі відповідача та його представника. Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у судове засідання представника не направила. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25.02.2022 року у Царичанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 25.02.2022 року. Згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/008731530 від 26.10.2023 року, донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії акта обстеження умов проживання від 01.12.2023 року, [PERSON] , [INFO] фактично мешкає разом із донькою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи вищевказані норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Таким чином позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved