Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати між сторонами шлюб, посилаючись на те, що сторони мають протилежні погляди на шлюб, сімейні цінності, виховання дітей, сім`ю. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з квітня 2022 року. Вважає, що шлюб відновленню не підлягає. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року заяву відповідача про надання строку для примирення задоволено, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, а саме до 23 січня 2024 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу поновлено. У судове засідання позивач не з`явився, до початку судового засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав. З огляду на викладене, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 квітня 2002 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя з урахуванням фактичних обставин справи на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. Згідно з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с.13).

Outcome: approved