Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказував, що 26 лютого2021 року між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» укладено кредитний договір №210226-35446-1 від 26 лютого 2021 року. В подальшому, на підставі договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/M-3 від 17 червня 2021 правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за кредитним договором стало ТОВ Фінансова Компанія «РІАЛЬТО». 19 жовтня 2021 року ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням ним зобов`язань за кредитним договоромй відповідно 19 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №8605, про стягнення з нього на користь ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за кредитним договором в розмірі13 463 грн. 06 коп. 18 листопада 2021 року, на виконання даного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борчук Юлією Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67569697. Разом з тим, постановою вищевказаного державного виконавця від 16 вересня 2022 року виконавчий напис було повернуто стягувачу. Підставою для повернення виконавчого документа слугувала встановлена законом заборона щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, а саме заборона примусового виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану. Однак, не зважаючи на те, що виконавчий напис повернуто, вважає, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням норм чинного законодавства, а саме з грубим порушенням порядку та умов вчинення виконавчих написів нотаріусами й відповідно провадження щодо виконання зазначеного виконавчого напису є неправомірним, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також зазначав, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису на основі наданих йому документів й відповідно вчиняючи виконавчий напис нотаріусом було допущено порушення приписів ст.88 ЗУ «Про нотаріат», згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вважає, що вчиняючи спірний виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону, а тому посилаючись на вказане просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за №8605, про стягнення з нього на користь ТОВ Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» заборгованості за кредитним договором № 210226-35446-1 від 26 лютого 2021 року, в розмірі 13 463 грн. 06 коп. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.09.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду, а в подальшому справу призначено до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача Венерська О.С. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила про їх задоволення. Не погоджуючись із поданим позовом, представник ТОВ ФК «Ріальто» подала письмовий відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступні обставини. Зокрема вказувала, що у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису. Крім того, вказувала, що [PERSON] у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, та не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, й відповідно вважає, що виконавчий напис є таким, що підлягає виконанню. Крім того, просила суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги, а саме зазначала, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності та реальності адвокатських витрат. Звернула увагу на те, що заявлені витрати не відповідають рівню складності справи та не відповідають принципу співрозмірності. На підставі вище викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив представник позивача зазначала, що жодні доводи відзиву не спростовують обґрунтувань позовної заяви, а тому просить позовні вимоги задовольнити, та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. \~ \~ \~ \~Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. \~ \~ \~ \~ Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що26 лютого 2021 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» укладено кредитний договір №210226-35446-1 від 26 лютого 2021 року, за умовами якого товариство надано [PERSON] кошти в розмірі 2150 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 договору. Також сторони погодили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1.99 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35 %) користування кредитом у межах строку, визначеного у п. 1.3 договору( п. 1.2 договору). При цьому, відповідно до п. 1.3 договору, сторони погодили, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становить менше 3 (трьох) календарних днів ( а.с. 14 -17). Відповідно до п. 2.4.1. договору позичальник зобов`язується у встановлений строк ( п. 1.3 договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. договору, у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3.5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. В подальшому, на підставі договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/M-3 від 17 червня 2021 року правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за вищевказаним кредитним договором стало ТОВ Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» (а.с. 19-24). 19 жовтня 2021 року ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №210226-35446-1 від 26.02.2021 року, укладеним з ТОВ ФК «Фінанс Інновація», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №17/06/2121-Р/М-3 від 17.06.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». 19 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №8605, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за кредитним договором за період з 4 квітня 2021 року по 24 вересня 2021 року в розмірі 12 763 грн. 06 коп. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2150 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 10613 грн. 06 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 13 463 грн. 06 коп. (а.с.26). 18 листопада 2021 року, на виконання даного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борчук Юлією Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67569697 ( а.с. 2728). Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16 вересня 2022 року виконавчий напис № 8605 від 19 жовтня 2021 року повернуто стягнувачу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника у період дії воєнного стану ( а.с. 29-30). Зокрема, звертаючись до суду із вищевказаним позовом, позивач зазначав, що нотаріусу не було надано відповідних документів на підтвердження безспірності суми боргу та нотаріусом не було перевірено безспірність вимог фінансової компанії документів нотаріусу подано не було. Також не зрозуміло, яким чином стягувачем було розраховано суму по несплаченим відсоткам, враховуючи той факт, що договір діяв лише 30 днів, а наданий розрахунок не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог фінансової компанії до боржника, зокрема не містить періодів нарахування відсотків та інформації щодо щомісячного нарахування. Так, відповідно до ст. 87 ЗУ "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно до ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зокрема, відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей34,36,87,88 Закону України "Про нотаріат"виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88Закону "Пронотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в тому числі в частині доповнення Переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинноюпостанови №662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови провизнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22лютого 2017року у справі №826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. В п.83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, визначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Наявні матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваний виконавчий напис № 8605 від 19 жовтня 2021 року вчинено щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №210226-35446-1 від 26.02.2021 року, укладеним з ТОВ ФК «Фінанс Інновація» та позивачем. При цьому, вказаний договір не є такими, що посвідчений нотаріально. Таким чином, вчиняючи 19 жовтня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23, оскільки не доведено, що він вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, який є нотаріально посвідченим. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні. Згідно з умовами Договору №210226-35446-1 від 26.02.2021 року, укладеного між ТОВ ФК «Фінанс Інновація» та позивачем, за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2150 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (двадцять дев`ять) днів. Кредит надається строком на 30 днів. Також сторони погодили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1.99 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35 %) користування кредитом у межах строку, визначеного у п. 1.3 договору( п. 1.2 договору). Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 3.3. договору, у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3.5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Відповідно до Графіку розрахунків, який є Додатком № 1 до вказаного вище договору, термін платежу встановлено 28 березня 2021 року, сума кредиту 2150 грн. 00 коп., нараховані проценти 1283,55 грн., до сплати (разом) 3 433 грн. 55 коп. (а.с.7). При цьому, детальний розрахунок суми нарахованих процентів, які стягнуті на підставі виконавчого напису, суду не наданий й відповідно відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись в правильності їх нарахування відповідно до умов укладеного позивачем кредитного договору. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано доказів подання нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховані відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Також викликає обґрунтовані сумніви наявність підстав для нарахування відсотків після закінчення строку виконання зобов`язання позичальником, у тому числі й правильність їх нарахування із зазначенням відповідних періодів, зокрема зважаючи на строк кредитування 30 днів. Крім того, як убачається з розрахунку під час дії договору відсотки розраховані за 34 дні і ще 3 дні, зважаючи на строк дії договору 30 днів. Так, заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі просять стягнути за період з 4 квітня 2021 року по 24 вересня 2021 року, а строк дії кредиту - 30 днів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12) Однак, відповідачем нарахована заборгованість по відсоткам після спливу визначеного договором строку кредитування та згідно розрахунку незрозуміло періодів нарахування та визначення відповідної відсоткової ставки. Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстав стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з [PERSON] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичемвід 19 жовтня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8605, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат"у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження№ 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Таким чином, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності вимог, зокрема, відповідачем не було надано доказів подання нотаріусу виписки з рахунку позивача, не надано детального щомісячного розрахунку заборгованості за Кредитним договором, яка була предметом стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису та доказів існування заборгованості по основному боргу та відсоткам у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, які є предметом виконавчого напису, що оскаржується у вказаному провадженні, з зазначенням порядку та періоду нарахування відповідних сум, направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказів надання приватному нотаріусу усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач у зв`язку із захистом свої прав понесла судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 1073 грн. 60 коп. Отже з ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1073 грн. 60 коп. Також позивач, у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 720 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У наданих суду поясненнях представник відповідача зазначав на те, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності та реальності адвокатських витрат. Звертав увагу на те, що заявлені витрати не відповідають рівню складності справи та не відповідають принципу співрозмірності. Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у запереченнях, суд враховує їх з огляду на складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт й відповідно приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10 720 гривень підлягають стягненню.

Outcome: approved