Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Бишівської сільської ради Київської області (далі - відповідач) про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно за\~заповітом, в якому вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшли житловий будинок із господарськими надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та дві земельні ділянки, що розташовані у цьому ж населеному пункті за вказаною адресою. У відповідності до заповіту, який 11.07.2006 року посвідчений секретарем Бишівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 207 [PERSON] все своє мано заповів [PERSON] , який спадщину після смерті батька прийняв оскільки був зареєстрований та проживав з ним за однією адресою. 22.12.2007 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,542 га. При цьому отримати відповідне свідоцтво за земельну ділянку площею 6,1270 га із кадастровим номером 3222788900:04:016:0005 позивач не зміг, оскільки за життя державний акт на вказану земельну ділянку на ім`я [PERSON] ще не був виготовлений та виданий. Зазначений державний акт видано вже після смерті батька [INFO] , у зв`язку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати за ним, право власності за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну ділянку загальною площею 6,1270 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером 3222788900:04:016:0005 та розташована на території Бишівської територіальної громади за межами населеного пункту с. Яблунівка. Ухвалою суду від 15.05.2023 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.07.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву.\~Вказаною ухвалою витребувано від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 568 за 2007 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] . На виконання вказаної ухвали від Макарівської державної нотаріальної контори надійшов лист, в якому вказано, що документи нотаріальної контори по 2009 рік включно передані на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою суду від 04.09.2023 року витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 568 за 2007 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувані документи надійшли до суду 02.10.2023 року та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 23.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від представника позивача адвоката Живаги О.В. надійшла заява про підтримання заявлених вимог, про розгляд справи у його та позивача відсутність. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність його представника за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 7, 8), який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с. 9). Після смерті батька позивача відкрилася спадщина за заповітом, який 11.07.2006 року посвідчений секретарем Бишівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 207, у відповідності до якого [PERSON] все своє мано заповів [PERSON] (а.с. 68). Позивач після смерті батька, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 63 зворот) та заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 62 зворот). [PERSON] дружина покійного [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву, в якій вказала, що їй відомий зміст заповіту від 11.07.2006 року та на обов`язкову частку у спадщині не претендує (а.с. 63). 22.12.2007 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,542 га, що розташована на території [ADDRESS] (а.с. 10), свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11) та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошову вклади (а.с. 76 зворот). Окрім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,128 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером 3222788900:04:016:0005. Проте, Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на ім`я [PERSON] видано вже після його смерті [INFO] (а.с. 12, 13-17), у зв`язку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку (а.с. 18). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач будучи єдиним спадкоємцем за заповітом майна покійного [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину у встановленому законом порядку прийняв, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору з відповідача не стягуються, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved