Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

Позивачка 02.08.2023 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить розірвати шлюб, зареєстрований 07.10.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2253, укладений між сторонами у справі. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 07.10.2022, позивачка зазначає, що стосунки між нею та відповідачем погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Позивачка стверджує, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільних дітей не мають, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Майновий спір відповідно до наведеного у позовній заяві обґрунтування відсутній. Позивачка також зазначає, що відповідач не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку. На підставі наведеного, з посиланням на cт.105, 110 СК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Справа 03.08.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 02.08.2023 передана в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді від 04.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Представниця позивачки адвокат Булдигіна М.С. 11.10.2023 засобами електронного листування скерувала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації відповідача та шляхом надіслання смс-повісток, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Будучи достеменно обізнаним про розгляд цивільної справи, заяв та клопотань про зупинення провадження по справі або відкладення розгляду відповідач не подав. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб, виданого 07.10.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), серії [NUMBER] , між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 07.10.2022 вказаним органом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №2253. Сторони спільних малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, разом не проживають (на час звернення до суду), спільне господарство подружжя не веде, про наявність майнового спору між сторонами не повідомлено. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, неможливості позасудового врегулювання спору, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК\~України суд не вважає за доцільне. За змістом ч.8 ст.6\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 1 073,60 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved