Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

02 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позивачка посилається на те, що 16 червня 2021 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, він якого [INFO] народилися двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Починаючи з серпня 2023 року вони з відповідачем проживають за різними адресами. Відповідач має намір створити сім`ю з іншою жінкою. Між сторонами існує суперечка щодо місця проживання дітей. Під час розмов відповідач виявив бажання, щоб місце проживання [PERSON] було визначено з ним. Позивачка просить: - розірвати шлюб між нею та [PERSON] , - визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , -визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, зобов`язано \~орган опіки\~та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України. 16 листопада 2023 року надійшов висновок органу опіки та\~піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, за змістом якого [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю у місті Павлограді, а [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьком у селі Вербки Павлоградського району. Орган опіки та піклування вважає недоцільним розлучення дітей, оскільки спір між батьками відсутній, не встановлено обставин, за яких діти можуть бути розлучені. У підготовчому засіданні представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Костенко Н.В. заявила клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та витребування висновку стосовно розв`язання спору. [PERSON] обґрунтувала своє клопотання тим, що один з дітей [PERSON] зареєстрований та проживає в селі Вербки. Крім того обоє дітей перебувають на обліку у лікувальному закладі в селі Вербки відповідно до укладеної декларації. Ухвалою від 21 листопада 2023 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Цією ж ухвалою зобов`язано орган опіки та піклування в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України. 15 січня 2024 року надійшов висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 1 від 12 січня 2024 року, за змістом якого роздільне проживання та виховання не відповідає інтересам дітей, зважаючи на їхній вік та потребу зростати у сімейному оточенні. Сторони та представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. [PERSON] у своїй заяві просить позовні вимоги задовольнити, залишити її шлюбне прізвище без змін, судові витрати залишити за нею. [PERSON] згідно поданої заяви позовні вимоги визнає. Тому суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, як передбачено частиною 3 статті 200 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 16 червня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зареєстрований шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 282. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». (а.с.8) [PERSON] та [PERSON] записані батьками двох дітей, народжених у шлюбі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.9, 10) За змістом позовної заяви сторони фактично не підтримують шлюбні відносини з серпня 2023 року, між ними відсутнє взаєморозуміння та нормальне спілкування, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки жодна зі сторін не подала такого клопотання. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як передбачено статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] не заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін. Позивачкою заявлено вимогу про визначення місця проживання малолітніх дітей роздільно: [PERSON] , [INFO] , з батьком, а [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Відповідач згідно поданої заяви погодився з таким визначенням місця проживання дітей. Згідно з частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З пояснень сторін, наданих на підготовчому засіданні, судом установлено, що між батьками досягнуто згоду щодо визначення місця проживання дітей. Також відповідачем подана заява про визнання позовних вимог у повному обсязі. Крім того витягами з реєстрів територіальної громади підтверджується, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] . (а.с.15) Місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] . (а.с.16) Тобто [PERSON] зареєстрований за місцем проживання батька, а [PERSON] зареєстрований за місцем проживання матері. Реєстрація дітей за різними адресами відбулася за згодою їхніх батьків, що відповідає вимогам частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України. Як визначено частиною 1 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За змістом наведених положень закону місце проживання малолітніх дітей визначається судом лише у тому випадку, якщо мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти. У справі, що розглядається, спору між сторонами стосовно визначення місця проживання дітей немає. Батьками на власний розсуд вирішено це питання, що підтверджується самим фактом реєстрації місця проживання дітей, яка не могла бути здійснена за відсутності згоди на це обох батьків. Тому відсутні підстави для визначення місця проживання дітей рішенням суду. Крім того органом опіки та піклування Павлоградської міської ради (за місцем реєстрації [PERSON] ) та органом опіки та піклування Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (за місцем реєстрації [PERSON] ) надано висновки про недоцільність визначення місця проживання дітей роздільно, як просить позивачка, оскільки це не відповідає інтересам дітей. Зокрема у висновку органу опіки та піклування, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 1 від 12 січня 2024 року, зазначено, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , умови проживання задовільні. На малолітніх [PERSON] та [PERSON] підписані декларації з сімейним лікарем Вербківської АЗПСМ. На прийоми до сімейного лікаря дітей приводять батько та матір. Батьки виконують рекомендації лікаря в повному обсязі. Встановлено, що мати [PERSON] має окреме житло для проживання та фінансову спроможність виховувати двох дітей. Комісія з питань захисту прав дитини вважає, що батько та мати не навели вагомих причин, за яких діти повинні проживати та виховуватися окремо з кожним із батьків. З урахуванням віку дітей, які не можуть висловити власну думку та визначити прихильність до одного із батьків, роздільне проживання дітей означатиме їх розлучення із сім`єю і може призвести у майбутньому до психологічної травми. Надані суду висновки органів опіки та піклування є достатньо обґрунтованими та відповідають інтересам дітей, які зважаючи на їхній вік (два роки), потребують саме материнської уваги та турботи, мають бути емоційно прив`язаними одне до одного (згідно з поясненнями батьків, наданими у підготовчому засіданні, [PERSON] та [PERSON] двійнята). Сторонами не доведено наявності виняткових обставин, за існування яких розділення дітей було б виправданим. Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей задоволенню не підлягають. Як визначено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією від 08 вересня 2023 року (а.с.1). Зазначені судові витрати слід покласти на позивачку за її згодою.

Outcome: partial