Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 06.03.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 219. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя, втрата почуття поваги та любові, внаслідок чого не підтримують фактичних шлюбних відносин. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Після розірвання шлюбу своє прізвище бажає змінити своє прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання з проханням розглянути справу у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справ у його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.03.2012 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.03.2012 року (а.с.8). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, внаслідок чого сторони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог позивача прізвище останньої слід змінити на дошлюбне - [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення з відповідача судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог. За матеріалами справи в інтересах позивача по даній справі діє адвокат Лабік Г.І. на підставі ордеру серії СЕ № 1065284 від 02.11.2023 року (а.с.10). У позовній заяві зазначається, що за надання професійної правничої допомоги позивач поніс витрати у розмірі 3150 грн. У прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу (а.с.4). Частино 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 статті 141 ЦПК України встановлено, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначення ж у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір. Така вимога, яка висловлену у прохальні частині позову, також не може розглядатись як заява про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Суду, окрім копії ордеру, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, які б були обумовлені договором, не надано самого договору; не надано акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу. За таких обставин, не вбачається підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Як вбачається\~з квитанції про сплату №0.0.3293490798.2 від 09.11.2023.2023 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 рн., який належить стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial