Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

21 листопада 2023 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернувся з позом [PERSON] , який просить суд повернути йому кошти сплачені відповідно до договру про надання послуг, укладеного з [PERSON] у розмірі 7000 гривень, 1232 гривні 74 копійки інфляційних втрат та 319 гривень 89 копійок трьох відсотків річних. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2021 року між приватним підприємцем [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку було укладено договір про надання послуг. Згідно п.1.1 Договору покупець замовляє послуги за зразками, а виконавець оформлює замовлення за описом та здійснює його у строки обумовлені нижче. Весілля було заплановано на 20 серпня 2022 року. Відповідно до п. 3.2 Договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 1000 гривень у момент підписання Договору. Відповідно до п. 3.3 Договору остаточна оплата за надані послуги проводяться замовником за 1-2 тижні до виконання всіх послуг. Вся сума становить 9000 гривень. Проте, враховуючи, що виконавець запропонував замовнику, на яку останній погодився, акцію (про що свідчить відмітка на Договорі праворуч вгорі). Згідно з умовами акції кількість послуг була збільшена за таку ж саму суму, але замовник був зобов`язаний оплатити за Договором всю суму до 1 січня 2022 року. Надалі, відповідно до квитанції від 09 листопада 2021 року та квитанції від 23 листопада 2021 року було сплачено решту суми у розмірі 9000 гривень. Відтак, було узгоджено всі істотні умови Договору, зокрема, предмет, ціну та строки виконання Договору. 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України було введено воєнний стан, який діє і на даний час. За таких обставин, весілля проводити було не на часі, а тому його відмінили. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти. На вказане прохання відповідач відреагувала позитивно, в порядку черги обіцяв повернути. Проте, станом на 02 серпня 2023 року, усупереч домовленостям, виконавцем було здійснено повернення коштів на загальну сумі 3000 гривень. Інших платежів не було. За таких обставин, у позивача відсутня інша можливість захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду з позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. 25 жовтня 2021 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг. Згідно п.1.1 Договору покупець замовляє послуги за зразками, а виконавець оформлює замовлення за описом та здійснює його у строки обумовлені нижче. Відповідно до п. 3.2 Договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 1000 гривень у момент підписання Договору. Відповідно до п. 3.3 Договору остаточна оплата за надані послуги проводяться замовником за 1-2 тижні до виконання всіх послуг. Вся сума становить 9000 гривень. Відповідно до квитанції від 09 листопада 2021 року та квитанції від 23 листопада 2021 року позивачем було перераховано відповідачу решту суми у розмірі 9000 гривень Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). 02 серпня 2023 року позивач направив відповідачеві заяву про повернення залишку коштів у сумі 7000 гривень. Станом на час розгляду справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором від 25 жовтня 2021 року, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і відповідачем на спростування доводів позивача. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, за період з 08 травня 2022 року по 14 листопада 2023 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 319 гривень 89 копійок, інфляційні збитки за період з 08 травня 2022 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 1232 гривні 74 копійки. Суд приймає розрахунки, складені позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідачем вказані розрахунки не спростовано. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147 гривень 20 копійок

Outcome: approved