Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

11.12.2023 [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 08.08.2020 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 233, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Позов обґрунтований тим, що сімейне життя сторін не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, почуття кохання пройшло, відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, постійно вчиняє сварки, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою малолітню дитину, хоча є військовослужбовцем та має достатнє матеріальне забезпечення, позивачка не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною та сама не може забезпечити дитину всім необхідним, тому змушена звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від13.12.2023 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін ( а.с. 18-19). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка надала суду письмову заяву в якій вказала, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 08.08.2020 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), зареєстровано шлюб, актовий запис №233 (а.с.10). Сторони являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , та за спільною згодою батьків буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , свідчить про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу з [PERSON] . Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином відповідач зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи молодий вік відповідача, а також те, що він отримує стабільний дохід, перебуваючи на військовій службі, вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить позивачка. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 у справі №459/2181/17 . Частинами другою, четвертою та шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу [PERSON] у розмірі, у якому вона просить, тобто 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення донькою трьох років. Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти (одному з подружжя) присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, а також судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved