Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

у листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка після розірвання шлюбу покинула територію України та з 2017 не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, жодного разу не відвідувала. Марію утримує та виховує позивач. [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дочки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самотійного життя. Відповідачка не виконує покладених на неї законом обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки [PERSON] , чим ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. На підставі вище викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 02.11.2023 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. Одночасно залучив до участі в справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області (як орган опіки та піклування), та зобов`язав відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав відповідачку) (а.с. 14). Ухвалою Машівського районного суду від 01.12.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.34). У судовому засіданні позивач та його представниця позов підтримали, пояснивши, що відповідачка з 2017 року не проживає з донькою, не цікавиться її життям, станом здоров`я та навчанням, не допомагає матеріально. Відповідачка в судове засідання вдруге не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином та завчасно, зокрема через офіційний портал «Судова влада» вебсторінки Машівського районного суду Полтавської області (а.с.19, 35, 43), причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Представниця третьої особи в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що під час підготовки висновку про вирішення цього спору, Службою в справах дітей було зібрано інформацію та документи в усіх причетних установах та установлено, що мати тривалий час, а саме з 2017 року, не виконує своїх обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши думку дитини [PERSON] , [INFO] , та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідачка є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2008 (а.с. 11). Як убачається з довідок Кошманівського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області №08-04/12/366 від 04.09.2023 та Кошманівського ліцею Машівської селищної ради Полтавської області №33 від 04.09.2023, позивач виховує доньку один, мати з ними не проживає (а.с.5). Відповідач надала свою згоду на реєстрацію та постійне місце проживання своєї неповнолітньої доньки з батьком, за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією Згоди, серія 56АА №2179357, (а.с.5). Актом Кошманівського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавськогорайону Полтавської області, за участі депутата селищної ради та свідків, підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2017 року. Натомість як вбачається з довідки Чеботарьовського відділу по роботі із сільським населенням адміністрації муніципальної освіти Кувандикського міського округу Оренбурзької області від 02.08.2023, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області №130 від 15.11.2023 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.25 28). [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав її матері, пояснивши, що мати взагалі не цікавиться її життям, не допомагає матеріально, останній раз, коли вони говорили по телефону, мати була в стані алкогольного сп`яніння. Також [PERSON] повідомила, що з 2017 року вона проживає з батьком, який піклується про неї, стосунки з батьком доброзичливі. Психологиня [PERSON] повідомила, що дівчинка висловила власну думку, вона емоційна та прихильна до батька. Згідно з ч. 2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом постанови Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ураховуючи надані по справі докази, приймаючи до уваги думку дитини, суд доходить висновку щодо наявності підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , так як мати дитини тривалий час, а саме з 2017 року, не виконує обов`язки по догляду та вихованню доньки, не створює необхідних умов для її життя, розвитку та виховання, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, а відтак в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Суд уважає що надані позивачем докази підтверджують наявність обставин, які свідчать, що відповідачка не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка проживає з батьком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved