Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки села Дубівка Узловського району Московської області, яка померла [INFO] в смт. Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області, Україна, у віці 74 років. Причина смерті: ішемічний інсульт в стволі головного мозку. В обґрунтування заяви навела наступне. 19.08.2023 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в КЗ «Нижньосірогозька центральна районна лікарня» в смт. Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області, від ішемічного інсульту в стволі головного мозку, померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] . На дату смерті [PERSON] , смт Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області, перебувало під окупацією військовими формуваннями російської федерації, тому, отримати документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, заявниця не мала можливості. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , де батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] . Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2009 р. На сьогодні, факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах ДРАЦСу України, що є підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Факт смерті [INFO] матері заявниці - [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.08.2023 р., виданим 99100030 Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 170239910003003929008; та медичним свідоцтвом про смерть № 69 від 21.08.2023, виданим КЗ «Нижнесерогозная центральная районная больница». Вищевказані органи є незаконними, у зв`язку із чим вищезазначені свідоцтва є недійсними і не створюють правових наслідків, а тому заявник не може отримати свідоцтво про смерть матері державного зразка. Свідоцтво вищевказаного зразка отримував батько заявниці для поховання [PERSON] . Згідно медичного свідоцтво про смерть № 69 від 21.08.2023 [PERSON] померла [INFO] від ішемічного інсульту в стволі головного мозку. Фотокопії свідоцтва про смерть, медичного свідоцтва про смерть були надіслані заявнику її батьком через мобільний застосунок «Вайбер». Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.» Але, підзаконного акту, яким би регулювався порядок реєстрації актів цивільного стану на підставі таких документів до теперішнього часу немає, і тому, органи державної влади, в особі відділів ДРАЦС не можуть реєструвати факти смерті та народження на підставі документів, про які зазначається в ст. 9 цього Закону. Але, надані документи посвідчують факт смерті [PERSON] на окупованій території Херсонської області, які видані окупаційною владою смт. Нижні Сірогози. [PERSON] , яка страждала на цукровий діабет була вимушена отримати паспорт рф, оскільки окупаційна влада Херсонської області дозволяє надавати медичні послуги з лікування лише за наявності паспорту громадянина рф. Згідно Закону України «Про громадянство України» передбачено, що вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Клопотання про вихід з громадянства України [PERSON] не подавала, оскільки підрозділи ДМС в Каховському районі Херсонської області не працюють. Отримала паспорт під примусом (відмова у наданні медичної допомоги хворому на важке захворювання), крім того, паспорт рф серії 2/23 № 001894, виданий 10.06.2023 р. незаконним органом в Херсонській області «ГУМВД россии по Херсонської области». На адвокатський запит Офісом Президента України надано відповідь за вих. № 43-01/1262 від 23.12.2023 р. про те, що матеріали стосовно припинення громадянства України [PERSON] згідно з поданою цією особою заявою або втрати нею громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства в установленому законодавством порядку не надходили. Із цього вбачається, що [PERSON] не припинила громадянство України. Положеннями ст. 317 ЦПК України регулюються особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч. 1 ст. 317 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 64 Житлового кодексу Української РСР (ЖК УРСР) передбачено, що до членів сім`ї наймача відносить дружину наймача, їхніх дітей і батьків. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Заявниця є донькою померлої [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб і в розумінні положень закону, а саме положень ст. 317 ЦПК України, може виступати в якості заінтересованої особи, оскільки встановлення факту смерті [PERSON] , може вплинути на її права, обов`язки та законні інтереси, зважаючи на те, що вона займається питанням встановлення факту смерті матері та подальшого оформлення спадщини, що відкрилася після її смерті. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України В. Зеленського строк дії воєнного стану в Україні був неодноразово продовжений та діє і на теперішній час. Згідно з даними відкритого доступу інформаційних агентств України та офіційних повідомлень посадових осіб органів державної влади України смт Нижні Сірогози та Генічеський район, на час смерті [PERSON] , були окуповані, та окуповані і на дату подання заяви до суду, а органи державної влади України не мали можливості функціонувати. Отже, була відсутня можливість в отриманні належних свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Смерть фізичної особи громадянина України на території на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи громадянина України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Під час розгляду судами справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положенні законодавства (лист-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21) щодо скасування вимоги отримання відмови від органів державної реєстрації актів цивільного стану). Тобто звертатися спочатку до органу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території підконтрольній владі України та отримувати письмову відмову, не є обов`язковим. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України, отримання державної допомоги на поховання та оформлення спадщини. Тому вважає, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи. У судове засідання заявниця не з`явилася, від її представника надійшла заява, згідно якої остання просить заяву про встановлення факту смерті розглядати за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити. \~Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутності, що судом розцінено, як визнання заяви. \~

Outcome: approved