Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних за час невиконання судового рішення. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова по цивільній справі № 465/5341/18 від 28.12.2021 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 60 601 грн. 36 коп. Державний виконавець Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області виніс постанову про відкриття ВП 57917406 від 20.06.2022. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду від 28.12.2021 виникла заборгованість у сумі 60 601 грн. 36 коп., що станом на 26.08.2022 не погашена. Позивачем неодноразово подавались заяви про збільшення розміру позовних вимог. У заяві про збільшення позовних вимог від 19.12.2023 року позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 3367.00 грн. станом на 19.12.2023; пеню у сумі 47756.92 грн. станом на 19.12.2023; інфляційні втрати у сумі 18434.37 грн. станом на 19.12.2023. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала , просила такі задоволити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, у зв`язку з частковою оплатою боргу відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.12.2021 року (справа №465/5341/18) вирішено стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за час невиконання судового рішення станом на 13.12.2021 р. грошові кошти у загальному розмірі 60 601 грн. 36 коп., що складається з 3 % річних у сумі 5 233 грн., пені розміром 42 870 грн. 85 коп. та інфляційних втрат у сумі 12 497 грн. 51 коп. Представником відповідача надано постанову державного виконавця Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 16.06.2022 року про закінчення виконавчого провадження №56511183 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду №465/3666/17. Згідного даних Автоматизованої системи документообігу суду (КП Д-3) 06.03.2018 року (справа №465/3666/17) Франківським районним судом м .Львова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] додаткові витрати на дочку [PERSON] , [INFO] в сумі 46\~206 (сорок шість тисяч двісті шість) грн.61 коп. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові західного міжрегіонального управління юстиції від 27.06.2023 року №56044, згідно матеріалів виконавчого провадження №69269607 та даних що містяться у Автоматизованій системі виконавчого провадження, боржником [PERSON] , в межах виконавчого провадження №69269607 не виконано вимоги виконавчого документа та не сплачено на користь [PERSON] заборгованості згідно виконавчого листа №465/5341/18 від 14.02.2022, що видав Франківський районний суд м. Львова. Згідно відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові західного міжрегіонального управління юстиції від 26.12.2023 року №120761, згідно матеріалів виконавчого провадження №69269607 та даних що містяться у Автоматизованій системі виконавчого провадження, боржником [PERSON] , в межах виконавчого провадження №69269607 не виконано вимоги виконавчого документа та не сплачено на користь [PERSON] заборгованості згідно виконавчого листа №465/5341/18 від 14.02.2022, що видав Франківський районний суд м. Львова. Як встановлено судом в ході розгляду справи та підтверджується наявними в ній матеріалами, жодні кошти на виконання судового рішення не перераховано, а відтак заборгованість по сплаті аліментів залишалась незмінною та становить 60 601 грн. 36 коп. Поряд із цим, суд враховує, що відповідачем зворотного в розпорядження суду не надано. Надана представником відповідача постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження стосується іншого виконавчого провадження (№56511183), а не виконавчого провадження №69269607 від 11.02.2022. Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/169, провадження № 14-616цс18, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, в попередніх рішеннях суду, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Разом з тим, суд звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що «правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Суд погоджується\~з наданим\~позивачем розрахунком\~пені за\~період з\~11.02.2022\~року по\~19.12.2023\~року у\~розмірі 47\~756,92\~копійки (кількість днів прострочення 676) а, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення пені. Крім цього, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 3367,00 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 18434,37 грн., з посиланням ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 16.05.2018 року Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №686/21962/15-ц щодо можливості нарахування 3% річних та інфляційних витрат на грошове зобов`язання, повязане із довготривалим невиконанням рішення суду, вважала за необхдіне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15 та від 02.03.2016 року, та погодилась із висновком, Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі 910/10156/17 щодо можливості застосування положень ст. 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Велика Палата Верховного Суду вказала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Однак, відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину передбачена положеннями ст. 196 СК України. Відповідно до ч.1 цієї статті, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч.4 ст.196 СК України у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. У відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а не прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Таким чином, відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальним законом - положеннями\~ст. 196 СК України\~у вигляді неустойки (пені), а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень\~ст. 625 ЦК України. Підстав для застосування до спірних правовідносин положень\~статті 625 ЦК України\~немає, так як відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальним законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат за\~ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову, тому судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved