Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про зміну розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] , ІПН [NUMBER] на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі 344/8421/18 від 14.12.2018 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення до суду (16.11.2023) і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 25.04.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №461. Від спільного подружнього життя народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.12.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - задоволено. Розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] аліменти в користь [PERSON] , [INFO] , жительки за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с.6-10). Як зазначено Позивачем в позовній заяві, ще після розлучення Відповідач періодично надавав кошти, однак згодом самоусунувся від виконання свого обов`язку по утриманню та вихованню спільної дитини. Дитина навчається у 3 класі, тому виникає необхідність у її забезпеченні різними навчальними матеріалами та шкільним приладдям, дитині 9 років на даний час, вона росте, потрібно постійно купувати новий одяг та взуття, вітаміни, середній розмір витрат на дитину у місяць становить 15 000 грн. З 2018 року змінилася економічна ситуація у країні,розмір аліментів є недостатнім, тому, враховуючи зазначене, Позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов не подав. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов до суду не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи,оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2014 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.12.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - задоволено. Розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] аліменти в користь [PERSON] , [INFO] , жительки за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в т вердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. ( а.с.6-10). Посилаючись на зміну потреб дитини, загальне підвищення цін, наявність у Відповідача місця роботи та офіційного доходу, Позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу присудження аліментів з твердої суми на частку від заробітку. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на даний час неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно рішення суду, яке є чинним на даний час, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] присуджено аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з Відповідача на користь Позивача, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на наявність у стягувача аліментів права на зміну способу їх присудження, а також на зміну відповідних обставин (зміна матеріального стану платника аліментів), Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В поданій до суду заяві Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку). Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2018 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2018 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу Відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких Позивач бажає скористатися такою можливістю. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права Суд зазначає, що Позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: змінився матеріальний стан платника аліментів (він отримує законних дохід), збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину. При цьому, Суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні). Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами доньки сторін, встановленими обставинами дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Враховуючи те, що заявлені Позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище, тому Суд приходить до висновку, що є підстави для зміни способу стягнення, визначених раніше судом аліментів з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 гривень до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення неповнолітньою [PERSON] повноліття, та задоволення позову частково. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи першочергово з інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) Відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів у справі № 344/8421/18. На підставі викладеного,

Outcome: partial