Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

Чернігівський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути виплачене забезпечення у сумі 31336,08 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.02.2022 відповідачка звернулася до Чернігівського міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу. У зв`язку із відсутністю підходящої роботи за особистою заявою [PERSON] наказом від 09.02.2022 №НТ220209 було прийнято рішення про надання останній статусу безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю з 09.02.2022 відповідно до ч.1 ст. 22, ч. 1 ст. 23, п. 32 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 07.06.2022 №HT220607 центром зайнятості прийнято рішення про припинення реєстрації безробітної та виплати допомоги по безробіттю [PERSON] з 07.06.2022 року, у зв?язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про бажання отримувати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в іншому центрі зайнятості. 26.07.2022 року [PERSON] звернулась до Чернігівського міського центру зайнятості з заявою про поновлення статусу безробітного та поновлення виплати допомоги по безробіттю. Наказами від 01.08.2022 №НТ220801 прийнято рішення про поновлення статусу безробітного та поновлено виплату допомоги по безробіттю з 26.07.2022 року. Наказом від 14.11.2022 №HT221114 центром зайнятості прийнято рішення про припинення реєстрації безробітної та виплати допомоги по безробіттю [PERSON] з 14.11.2022 року, у зв?язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації. В заявах надання (поновлення) статусу безробітного від 09.02.2022 року, від 26.07.2022 та в Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 09.02.2022, 26.07.2022 відповідачка засвідчувала особистим підписом, що вона ознайомлена з правами та обов?язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного. Водночас поінформувала, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку. Однак, згідно із проведеним інформаційним обміном отримано інформацію, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна, отримала дохід від ТОВ «Тієнс Україна» у липні 2022 року. ТОВ «Тієнс Україна» підтвердило факт перебування у цивільно-правових відносинах з [PERSON] з 26.06.2013, надавши копію Договору від 26.06.2013 №ДФЛ82398562 про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна», копію Додаткової угоди від 01.08.2022 № 82398562 до Договору та копію акта наданих послуг від 26.07.2022. Даний Договір було припинено з 01.08.2022 відповідно до Додаткової угоди від 01.08.2022 № 82398562. За результатами розслідування складений Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 23.01.2023 № 6 та встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна, перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна» уклавши Договір від 26.06.2013 № ДФЛ82398562, на виконання якого в липні 2022 року їй нараховано винагороду. Таким чином, [PERSON] на дату надання (поновлення) статусу безробітного - 09.02.2022 та 26.07.2022 перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна» та належала до категорії зайнятого населення, але при заповненні заяви про надання статусу безробітного про це не повідомила, що спричинило незаконне надання, поновлення статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю. За періоди з 09.02.2022 по 06.06.2022, з 26.07.2022 по 13.11.2022 [PERSON] була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 31336,08 грн. Відповідачці направлено претензію - повідомлення від 15.03.2023 року №16.4/587 про повернення коштів добровільно в сумі 31336,08 грн., яку вона отримала 24.04.2023. Проте, на момент звернення до суду кошти не відшкодовані, на підставі чого позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 31336,08 грн. та судовий збір у сумі 2684 грн. 03.11.2023 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. Суть заперечень зводиться до того, що, на думку відповідачки, аргументи позивача не відповідають дійсності, оскільки 25.01.2021 року в електронному вигляді відповідачка подала заяву про припинення офіційного договору з ТОВ "Тієнс Україна" та з цього часу ніяких робіт не виконувала, коштів не отримувала і на час перебування на обліку в центрі зайнятості. Позивачем не надано доказів того, що вона отримувала кошти від ТОВ "Тієнс Україна" під час перебування на обліку. Зазначає, що позивач безпідставно не враховує, що відповідачка 25.01.2021 розірвала договір з ТОВ "Тієнс Україна", подавши заяву, копію якої приклала до відзиву, та додаткової угоди від 01.08.2022 за № 82398562 вона не заключала і не підписувала, що підтверджується прикладеною відповіддю на адвокатський запит від 22.05.2023 року. Крім того, посилання позивача на акт наданих послуг від 26.07.2022 року безпідставне, оскільки вона ніяких послуг для ТОВ "Тієнс Україна" в той час не робила, про що свідчить вимога керівництва повернути 384,46 грн. як помилково нарахованих. Оскільки виплату 384,46 грн. керівництво ТОВ "Тієнс Україна" визнало помилковим, то єдиним аргументом позивача залишається нерозірваний Договір з ТОВ "Тієнс Україна", який 25.01.2021 був розірваний, однак ТОВ "Тієнс Україна" не оформило його розірвання. На підтвердження розірвання договору з 25.01.2021, зазначає, що відносин з ТОВ "Тієнс Україна" не підтримувала, роботи не виконувала і коштів від ТОВ "Тієнс Україна"не отримувала. Вказує, що у розумінні ст. 1 п.2 Закону України «Про зайнятість» вона відноситься до категорії безробітної. 14.11.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у яких зазначає, що заперечення відповідачки необґрунтовані. Вказує, що відповідачкою визнається факт укладення договору від 26.06.2013 №ДФЛ82398562 про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна». Однак, твердження відповідачки щодо припинення дії договору з 25.01.2021 року є помилковими, оскільки жодних доказів, які б підтверджували припинення договору з 25.01.2021 відповідачкою не надано. Крім того, згідно п. 6.3 вказаного Договору одностороннє розірвання не допускається. Аргументи відповідачки про те, що вона не укладала додаткової угоди від 01.08.2022 №82398562 є хибними, що вбачається з відповіді на адвокатський запит, наданої ТОВ «Тієнс Україна». Таким чином, відповідачка перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна» уклавши Договір від 26.06.2013 №ДФЛ82398562 про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна» з 26.06.2013 по 01.08.2022, що підтверджується копією Договору, Додатковою угодою від 01.08.2022 № 82398562. Разом з тим, листом ТОВ «Тієнс Україна» від 01.06.2023 №«01-06/2023/1» підтверджено період дії Договору з 26.06.2013 по 01.08.2022, нарахування відповідачу винагороди у розмірі 477,58 грн. згідно Акту наданих послуг від 26.07.2022 та перерахування її на банківську картку, номер якої було надано особисто відповідачкою, 08.08.2022. З приводу відсутності доходів [PERSON] від укладеного Договору, зазначає, що згідно положень Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах передбачених законодавством. Враховуючи наведене для віднесення особи до категорії зайнятого населення достатньо факту укладення цивільно-правового договору, а наявність чи відсутність доходу не є критерієм належності особи до зайнятого населення. Таким чином. [PERSON] на дату надання (поновлення) статусу безробітного - 09.02.2022 та 26.07.2022 перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна» та належала до категорії зайнятого населення, але при заповненні заяви про надання статусу безробітного про це не повідомила фахівця служби зайнятості, що призвело до порушення вимог 4.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та спричинило незаконне надання, поновлення статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача та відповідачка проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.02.2022 року відповідачка звернулась до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного, у якій повідомила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. В той же день спеціалістом центру зайнятості було заповнено персональну картку № [NUMBER] безробітного [PERSON] . Відповідно до наказу від 09.02.2022 року № НТ220209 відповідачці [PERSON] надано статус безробітного з 09.02.2022 та призначено допомогу по безробіттю з 09.02.2022 відповідно до ч.1 ст. 22, ч. 1 ст. 23, п. 32 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 07.06.2022 №HT220607 центром зайнятості прийнято рішення про припинення реєстрації безробітної та виплати допомоги по безробіттю [PERSON] з 07.06.2022 року, у зв?язку з поданням заяви про бажання отримувати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в іншому центрі зайнятості. 26.07.2022 року відповідачка звернулась до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) їй статусу безробітного, у якій повідомила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. В той же день спеціалістом центру зайнятості було заповнено персональну картку № [NUMBER] безробітного [PERSON] . Відповідно до наказу від 01.08.2022 року № НТ220801 відповідачці [PERSON] надано статус безробітного з 26.07.2022 та поновлено допомогу по безробіттю з 26.07.2022 відповідно до ч.1, 5 ст. 22, ч. 1 ст. 23, п. 32 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 14.11.2022 №HT221114 центром зайнятості прийнято рішення про припинення реєстрації безробітної та виплати допомоги по безробіттю [PERSON] з 14.11.2022 року, у зв?язку з поданням заяви про зняття з реєстрації як безробітного або відмови від послуг. Згідно довідки Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 30.08.2023, [PERSON] перебувала на обліку в Тернопільській філії Тернопільського обласного центру зайнятості як безробітна з 08.06.2022 по 15.07.2022. Повідомлено, що в ході розслідування страхового випадку виявлено, що [PERSON] мала діючий договір ЦПХ №ДФЛ 82398562 від 29.06.2013. Отже встановлено факт невиконання обов`язків застрахованої особи [PERSON] , що призвело до незаконного отримання коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття. Тернопільською філією Тернопільського обласного центру зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", про що складено акт №6 від 23.01.2023. В ході розслідування було встановлено, що [PERSON] працювала у ТОВ «ТІЄНС Україна» згідно договору ЦПХ №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013, послуги за даним договором надані в липні 2022 року на суму 477,58 грн. та договір був розірваний 01.08.2022. Згідно копії договору №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013 укладеного між ТОВ «ТІЄНС Україна» (Замовник) та [PERSON] (Виконавець), Виконавець зобов`язується надати замовнику, а Замовник прийняти і оплатити послуги з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна» на території України, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, регулюючими документами та додатковими угодами, що є невід`ємною частинами до цього договору. З акту наданих послуг до Договору про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна» від 26.06.2013 №ДФЛ82398562 від 26.07.2022, Виконавець надав, а Замовник прийняв наступні послуги: послуги з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна», вартість послуги 477,58 грн. Вказаний акт підписаний [PERSON] та Генеральним директором підприємства. 01.08.2022 між [PERSON] та директором департаменту розвитку продажів було підписано Додаткову угоду №82398562 до Договору про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна» №ДФЛ82398562 від 26.06.2013, згідно якої сторони вирішили припинити дію Договору з 01.08.2022. Наказом від 15.03.2023 №60 Чернігівського обласного центру зайнятості було вирішено вжити відповідних заходів щодо повернення [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідно до довідки-розрахунку від 14.03.2023 № 07/848/-23 за період з 09.02.2022 по 06.06.2022 відповідачці нараховане та виплачене матеріальне забезпечення у сумі 18350,49 грн. та за період з 26.07.2022 по 13.11.2022 12985,59 грн., у загальному розмірі 31336,08 грн. 24.04.2023 відповідачка отримала лист претензію від 15.03.2023 №16.4/587 Чернігівського обласного центру зайнятості щодо повернення коштів у термін до 15 днів. Відповідачка не погоджуюсь з тим, що договір №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013 був чинний на момент перебування на обліку як безробітної, надала «скрін» з власної електронної пошти, відповідно до якого 25.01.2021 вона відправила листа на електронну пошту ТОВ «ТІЄНС Україна», у якому просила «закрити цим місяцем договір ДФЛ для того, щоб отримувати винагороду у виді накопичувальних балів». На виконання ухвала суду ТОВ «ТІЄНС Україна» повідомило, що відповідачка дійсно зверталася з вказаним листом на електронну пошту та їхнім менеджером 26.01.2021 на електронну адресу відповідачки була відправлена відповідь з проханням написати повідомлення про припинення договору власноруч, поставити підпис та відправити повідомлення в паперовому вигляді на юридичну адресу підприємства на що було прикріплено «скрін» з електронної пошти. Однак, засобами пошти не було отримано повідомлення з вказаним змістом від відповідачки, а тому договір не було розірвано. У серпні 2022 року відбулася телефонна розмова між представником ТОВ «ТІЄНС Україна» та [PERSON] , в ході якої з`ясувалося, що договір №ДФЛ 82398562\~від 26.06.2013\~ діючий\~при тому,\~що відповідачка\~вважала,\~що його\~було розірвано.\~Відтак,\~вказаний договір\~було припинено\~01.08.2022. Відомостями з ГУ ДПС у Чернігівській області, ГУ ДПС у м. Києві та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується факт оплати ТОВ «ТІЄНС Україна» наданих [PERSON] \~ послуг\~у сумі\~384,46\~грн.\~(з\~урахуванням податків),\~здійснений 09.08.2022. \~ У спростування аргументу позивача стосовно отримання заробітної плати, відповідачка вказує, що дані кошти ТОВ «ТІЄНС Україна» були перераховані помилково. Вказане підтверджується листом ТОВ «ТІЄНС Україна» №19 від 04.07.2023 та повідомленням ТОВ «ТІЄНС Україна» у відповідь на виконання ухвали суду від 01.12.2023. Надаючи оцінку наведеному, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 3, 4 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно - технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до абз. 3 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792 центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного: з дня: укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг). Як вбачається з ч. 3 ст. 36 вищезазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з тим, судом з п. 6.3 договору №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013 встановлено, що одностороннє розірвання договору не допускається, при ненаданні за місяць до закінчення терміну договору письмової заяви від однієї з сторін про його припинення, договір вважається продовжений на той же строк і тих самих умовах. Відповідачка з умовами договору ознайомлена, що засвідчує її підпис, а тому була ознайомлена з умовами його припинення. Також, суд бере до уваги той факт, що 26.01.2021 відповідачці була надана відповідь на її електронний лист, направлений на електронну пошту ТОВ «ТІЄНС Україна» щодо припинення договору №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013, згідно якої відповідачка мала направити письмове повідомлення написане власноруч з її підписом на юридичну адресу підприємства. Однак, відповідачка не виконала даної вимоги, що свідчить повідомлення ТОВ «ТІЄНС Україна» на виконання ухвали суду від 01.12.2023. Причини невиконання не відомі. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав вважати, що відповідачка дійсно не знала про те, що дія договору №ДФЛ 82398562 від 26.06.2013 припинена 25.01.2021. Крім того, суд бере до уваги підписаний відповідачкою акт наданих послуг до Договору про надання послуг з організації заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції «Тієнс Україна» від 26.06.2013 №ДФЛ82398562 від 26.07.2022. Достовірність підпису відповідачки у вказаних документах нею не оспорювалася. Згідно додатку до Індивідуального плану працевлаштування безробітного, зареєстровані зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації. Відтак, судом встановлено, що відповідачка, перебуваючи на обліку у центрі зайнятості в статусі безробітної, працювала на умовах цивільно-правового договору у ТОВ «ТІЄНС Україна», яким передбачено виконання нею оплачуваних робіт. Вказана обставина відповідно до положень абз 4 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792 є підставою для припинення реєстрації відповідачки як безробітної. Проте всупереч вимог наведених вище норм відповідачка не повідомила центр зайнятості про наявність підстав для припинення виплати їй допомоги по безробіттю, що призвело до незаконної виплати допомоги у період з 09.02.2022 по 06.06.2022 у сумі 18350,49 грн. та за період з 26.07.2022 по 13.11.2022 12985,59 грн., в загальній сумі 31336,08 грн. Таким чином, відповідачкою порушено умови реєстрації в центрі зайнятості, отримання статусу безробітного, призначення, нарахування та виплати допомоги по безробіттю, внаслідок чого, за період перебування на обліку [PERSON] незаконно отримала матеріальне забезпечення у сумі 31336,08 грн. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідачки на користь Чернігівського обласного\~центру зайнятості підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 31336,08 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved