Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

До Збаразького районного суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 20.04.2021, до Збаразької міської ради про стягнення моральної та матеріальної шкоди. В якій просить: 1. Стягнути з Збаразької міської ради Тернопільської області в користь [PERSON] 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп. відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, працівниками Збаразької міської ради Тернопільської області, а саме адміністративною комісією при виконавчому комітеті, Збаразької міської ради Тернопільської області. 2. Стягнути із Збаразької міської ради Тернопільської області в користь [PERSON] 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 коп. відшкодування матеріальної шкоди, щодо оплати на витрати правничої допомоги, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, працівниками Збаразької міської ради Тернопільської області, а саме адміністративною комісією при виконавчому комітеті, Збаразької міської ради Тернопільської області. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 05.11.2019 працівниками Збаразької міської ради Тернопільської області складено протокол про адміністративне правопорушення №000030 та винесено постанову про адміністративне правопорушення №179 від 15.11.2019, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП України і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1360 гривень, за те, що він за місцем свого проживання не уклав договір на вивіз твердих побутових відходів. Однак, в подальшому рішенням Збаразького районного суду від 01.04.2020 дана постанова скасована. Крім того, працівниками Збаразького міського комунального підприємства по благоустрою «Добробут» 02.03.2020 складено протокол №000031 який в подальшому був розглянутий адміністративною комісією при виконавчому комітеті Збаразької міської ради та 20.03.2020 винесено постанову про адміністративне правопорушення №11, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1360 гривень, за те, що він за місцем свого проживання не уклав договір на вивіз твердих побутових відходів. Він звернувся до суду із позовом про скасування даної постанови. Однак, в подальшому рішенням виконавчого комітету Збаразької міської ради №43 від 26.03.2020 дана постанова скасована. Таким чином, внаслідок незаконних дій працівниками Збаразької міської ради, йому завдано моральну шкоду, спричинену зокрема моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціально життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Посилається зокрема, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Просить суд врахувати, що дії працівника Збаразького міського комунального підприємства по благоустрою «Добробут», щодо складання відносно [PERSON] протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративної комісії при виконавчому комітеті, Збаразької міської ради Тернопільської області щодо притягнення [PERSON] , відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування [PERSON] моральної шкоди, оскільки закриття судами дві справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, [PERSON] вважає, що йому було спричинено моральну шкоду, яка у вартісному розмірі становить не менше як 100 000 грн. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/629/21. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Збаразького районного суду від 26 квітня 2021 року дану позовну заяву залишено без руху і позивачу надано строк десять днів з дня отримання ними даної ухвали суду, для виправлення недоліків, які позивачем виправлені 07.05.2021 (а.с.48-52). 11 травня 2021 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.53-54). 31 травня 2021 року від відповідача Збаразької міської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить заявлені вимоги залишити без задоволення, оскільки вони безпідставні (а.с.58-65). 17 грудня 2021 року ухвалою Збаразького районного суду перейдено до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження і призначено підготовче засідання справи (а.с.66-67). 10 січня 2022 року від відповідача Збаразької міської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить заявлені вимоги залишити без задоволення, оскільки вони безпідставні (а.с.70-79). 03 травня 2022 року закінчено підготовче засідання і призначено справу до розгляду по суті (а.с.105). 08 вересня 2022 року ухвалою Збаразького районного суду задоволено письмове клопотання представника позивача адвоката Русина А.С. про розгляд справи, в режимі відеоконференції з його участю з допомогою сервісу зв`язку «EASYCON» (а.с.124). Позивач [PERSON] та його представники адвокат Русин А.С. та адвокат Пугач В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просив суд позов задовольнити посилаючись на ті ж обставини. Представник відповідача, адвокат Гуцалюк А.Р., у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано доказів спричинення йому відповідачем будь-якої шкоди. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, адміністративної справи єдиний унікальний номер 598/373/20, адміністративної справи єдиний унікальний номер 598/540/20, та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд\~вжив всіх\~дозволених чинним\~законодавством заходів\~для повного\~і об`єктивного\~розгляду справи,\~роз`яснював\~позивачу,\~котрий користувався\~правовою допомогою\~у даній\~справі,\~що наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, мають бути доведені належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Так, судом встановлено, що 05 листопада 2019 року працівниками Збаразької міської ради Тернопільської області складено протокол про адміністративне правопорушення №000030 та винесено постанову про адміністративне правопорушення №179 від 15 листопада 2019 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1360 гривень, за неукладення договору на вивіз твердих побутових відходів за місцем свого проживання (а.с.33, 35). Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 року скасовано постанову №179 від 15 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (а.с.14-15). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 року залишено без змін (а.с.18-22). 20 березня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Збаразької міської ради винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення № 11, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1360 гривень, за неукладення договору на вивіз твердих побутових відходів за місцем свого проживання (а.с.28). Рішенням виконавчого комітету Збаразької міської ради Тернопільської області № 43 від 26 березня 2020 року постанову про адміністративне правопорушення №11 від 20 березня 2020 року скасовано, а справу закрито (а.с.34). Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2021 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Збаразької міської ради Тернопільської області про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Збаразької міської ради Тернопільської області №11 від 20.03.2020 року за відмовою позивача від позовних вимог (а.с.36). Між [PERSON] та адвокатом Русином А.С. були укладені угоди про надання правової допомоги № б/н від 20.02.2020, №б/н від 30.02.2020, №б/н від 12.04.2021. Відповідно до протоколів до Угоди про надання правової допомоги та змістом детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Русином А.С., щодо виконання Угод про надання правової допомоги [PERSON] визначено витрати на правову допомого у загальній сумі 45000 грн. Дані обставини знайшли своє підтвердження: угодою від 20.02.2020 № б/н (а.с.166), протоколом відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 20.02.2020 № б/н, від 20.02.2020 (а.с.167), змістом детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Русином А.С., щодо виконання Угоди про надання правової допомоги [PERSON] від 20.02.2020 № б/н (а.с.168); угодою від 30.02.2020 № б/н (а.с.169), протоколом відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 30.02.2020 № б/н, від 30.02.2020 (а.с.170), змістом детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Русином А.С., щодо виконання Угоди про надання правової допомоги [PERSON] від 30.02.2020 № б/н (а.с.171); угодою від 12.04.2021 № б/н (а.с.172), протоколом відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 12.04.2021 № б/н, від 12.04.2021 (а.с.173), змістом детального опису робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом Русином А.С., щодо виконання Угоди про надання правової допомоги [PERSON] від 21.04.2021 № б/н (а.с.174). Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди, суд враховує наступне: Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 1 та 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до\~ст.1167\~ЦК України\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, відповідно до вимог ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру моральної шкоди суд, повинен враховувати норми ст.ст.23, 1167 Цивільного кодексу України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25 травня 2001 року, та взяти до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у його житті, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від №4 від 31 березня 1995 року вбачається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. При цьому, суд зазначає, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на який зокрема посилається позивач як на підставу відшкодування шкоди, поширюється на органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратуру та суд. Враховуючи все вищенаведене, суд, приходить до висновку, що права позивача відновленні шляхом скасування відповідних постанов Збаразької міської ради Тернопільської області №179 від 15 листопада 2019 року та №11 від 20 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до яких [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок неправомірних дій працівниками Збаразької міської ради [PERSON] завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано. Також відсутні належні та допустимі докази причинного зв`язку між діями працівників Збаразької міської ради та спричиненням позивачу шкоди. В будь-якому випадку позивачем не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем [PERSON] та його представниками не доведені у судовому засіданні обставини, на які посилається [PERSON] , як на підставу своїх вимог, та судом не здобуто об`єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про те, що відповідач Збаразька міська\~рада спричинила моральну шкоду [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Збаразької міської ради в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат, суд враховує наступне: Відповідно до\~ст.132\~КАС України\~судові витрати\~складаються із\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; сторін\~та їхніх\~представників,\~що пов`язані\~із прибуттям\~до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів;\~ пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до вимог ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми КАС України, які стосуються відшкодування судових витрат, суд, приходить до висновку, що заявлені вимоги у даній цивільній справі щодо стягнення матеріальної шкоди, щодо оплати витрат на правничу допомогу у адміністративних справах є наобгрунтованими та мають вирішуватися під час розгляду адміністративної справи єдиний унікальний номер 598/373/20 та адміністративної справи єдиний унікальний номер 598/540/20, у яких позивач користався правовою допомогою. Як вбачається із матеріалів дослідженої у судовому засіданні адміністративної справи №598/373/20 за позовом [PERSON] до Збаразької міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Збаразької міської ради Тернопільської області №179 від 15.11.2029, рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2020 року позов [PERSON] задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020року рішення Збаразького районного суду залишено без змін. Позивач не подав відповідну заяву до суду щодо відшкодування матеріальної шкоди на правничу допомогу адвоката у даній справі. Щодо адміністративної справи №598/540/20 за позовом [PERSON] до Збаразької міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Збаразької міської ради Тернопільської області №11 від 20.03.2020, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2021 року закрито провадження у даній справі за відмовою позивача від позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст.140 КАС України, позивач в межах зазначеної адміністративної справи вправі звернутися із заявою про відшкодування всіх понесених ним у справі витрати. Крім того,\~згідно ч.1,\~3\~ст.133\~ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~на професійну\~правничу допомогу;\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Відповідно до\~ст.246\~ЦПК України\~якщо сторона\~з поважних\~причин не\~може подати\~докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~нею судових\~витрат до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~суд за\~заявою такої\~сторони,\~поданою до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~може вирішити\~питання про\~судові витрати\~після ухвалення\~рішення по\~суті позовних\~вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, судові витрати у даній цивільній справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки відповідачем не заявлялися клопотання про стягнення судових витрат і у задоволенні даного цивільного позову відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed