Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачці щодо спадкового майна, яке належало до моменту смерті його матері [PERSON] , а також визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] , з якою він проживав на день її смерті по [ADDRESS] та надалі там проживає. Після смерті матері відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок та земельну частку (пай). Його сестра [PERSON] шляхом обману, психологічного впливу та поспіхом зобов`язала його відмовитися від належної йому частки спадкового майна на її користь та взамін пообіцяла не виганяти його з будинку, допомагати коштами в утриманні будинку. Одразу після надання ним відмови від спадщини стосунки між ними погіршилися та він зрозумів, що відповідачка його обманула. В заяві про відмову від спадщини наявні помилки та виправлення, що на його думку свідчить про психологічний тиск на нього. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідачки - адвокат Чернявський Р.І. подав відзив на позов, в якому на заперечення позовних вимог зазначив, що позов ґрунтується на припущеннях та вказані позивачем обставини не можуть бути підставою визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, жодного обману зі сторони відповідачки не було. Представник третьої особи нотаріус Гук Н.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо вирішення спору покликалася на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та зареєстрований по всул. [ADDRESS] , що встановлено з свідоцтва про народження та витягу з реєстру територіальної громади. Із свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] померла [PERSON] 23.09.2021р. [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 23.09.2021р. позивач [PERSON] надав відмову від частки майна за законом, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , на користь відповідачки [PERSON] . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Гук Н.М. Також, в заяві міститься роз`яснення, що [PERSON] вправі відкликати відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її відкликання. [PERSON] також 23.09.2021р. склала заяву про відмову від частки майна за законом після смерті матері [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , яка посвідчена нотаріально. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним за рішенням суду з різних підстав, основною з яких є те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Серед іншого, причинами для визнання свідоцтва недійсним можуть бути визнання недійсними інших документів (заповіт, відмова від спадщини, свідоцтво про шлюб), а також порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 11.12.2019 у справі № 414/811/17 порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно з частинами першою, п`ятою і шостою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Судом встановлено, що при підписанні написання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач зазначив, що йому роз`яснено про безумовність та беззастережність такої заяви, а також право на відкликання цієї зави до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, та з урахуванням того, що наявність умислу в діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, дійшли правильного висновку про те, що позивачі, як спадкоємці за законом, скористалися своїм правом відмови від спадщини. Нотаріусом роз`яснено позивачу зміст норм статей 1270, 1272, 1273, 1220 ЦК України. Тому, відмовляючись від спадщини, позивач як спадкоємець усвідомлював значення своїх дій, розумів обставини, що мають істотне значення. Таким чином, підписуючи заяву про відмову від спадщини на користь відповідачки, позивач свідомо позбавив себе права на частку у спадщині. Враховуючи вищезазначене, судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed