Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому проси визначити способи його участі у спілкування та вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , у визначені днів та годин як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька : зобов`язати відповідача усунути перешкоди в спілкуванні з донькою . В обґрунтування позову посилається на те, що він батьком [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю відповідачем по справі, він перебував у зареєстрованому шлюбі з червня 2011 року по грудень 2018 року. Після припинення шлюбних відносин вони стали проживати окремо, донька залишилась проживати з матір`ю. Особиста неприязнь відповідача до позивача перейшла на відносини з дітьми. Відповідачка категорично не погоджується спілкуватися та створює меня перешкоди у спілкуванні з донькою. Протягом тривалого часу позивач майже кожного дня намагається зв`язатися з відповідачем по телефону із метою домовитися про час,коли він може спілкуватися з донькою,онак на телефоні дзвінки ніхто не відповідає. Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв`язок з дитиною та повноцінно приймати участь у вихованні та розвитку дитини, проте вирішити розбіжності з відповідачкою шляхом переговорів та взаємних поступок не вдається. З метою недопущення негативного впливу на дитину, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.04.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 28.04.2023 року зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в строк до 03.08.2023 року скласти висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дочки , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті . Представник позивача надав суду заяву про розгляд спрвави у відсутніості сторони позивача, просив про задволення позовних вимог. В судові засіданні відповідач жодного разу не з`явилася, жодних доказів про поважність причин неявки суду не надала. Представник органу опіки та піклування в останнє судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала викладене у висновку. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши викладені обставини наявними доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, відповідачка переїхала до Миколаєва , де разом з дітьми зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, дитина на теперішній час проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.12.2018 року шлюб між сторонами, який був укладений 18.06.2011 року, розірвано. Матеріалами справи підтверджується , що з початку повномасштабного вторгнення рф, позивач проходе військову службу, що підтверджується копією військового квитка. Позивач проживає в житловому будинку у своїх рідних племінників [PERSON] та [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Бараненко Д,В надав в заяву в якій зазначив,що позивач з початку війни та коли приїжджає у відпустку проживає в житловому будинку у своїх рідних племінників. В вказаному житловому будинку, є всі відповідні умови для того щоб дочка могла проводити в ньому час з батьком та залишатися на ніч. На підтвердження вищевикладеного адвокат Бараненко Д.В долучив до матеріалів справи докази: а саме належним чином завірену копію акту обстеження умов проживання батька від 29.03.2023. З вказаного акта вбачається , що для виховання та розвитку дитини, в будинку створені всі необхідні умови. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 24 жовтня 2023 року року органом опіки та піклування був наданий висновок виконкому ММР від 18.10.2023 року про визначення способу участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , в якому було рекомендовано визначити порядок участі батька у вихованні доньки надавши йому можливість спілкування з дитиною : за фактичним місцем проживання дитини два рази на місяць у суботу та неділю з 09:00 до 17:00; за місцем перебування батька у [ADDRESS] , першу та другу субботу місяця (з правом ночівлі) з 12:00 до 12:00 наступного дня; за місцем проживання батька, кожен день народження дитини ([INFO]), [PERSON] , з 12:00 до 16:00, за домовленістю з матір`ю дитини всі святкові дні проводити з дитиною час у присутності матері або без неї ( 1 січня -Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове ; 28 червня День Конституції України; 24 серпня - День Незалежності України; 14 жовтня - День захисника України; один день - Великдень; Трійця - один день). Виконком міської ради вважає за доцільне визначити порядок участі [PERSON] у вихованні доньки, [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дитиною згідно запропонованого ним графіку. Зазначено, що мати дитини проти зустрічей дитини з батьком, тому що в країні воєнний стан і це небезпечно для життя доньки. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та місце її проживання, суд приходить до висновку, що визначений рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.10.2023 року спосіб участі позивача у спілкуванні із донькою відповідає інтересам дитини, тому суд приходить до висновку про доцільність участі позивача у спілкуванні з донькою , [PERSON] , [INFO] ,народження, визначивши час, який був зазначений у висновку Виконавчого комітету ММР, оскільки підстав від його відхилення судом не вбачається, за наведених вище підстав, а відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Слід зазначити, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved