Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-10 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 38000,00 грн., збитки від інфляції у розмірі 12 010,96 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 873,97 грн., в загальній сумі 51884,93 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2021 року [PERSON] одержав в борг від [PERSON] , грошові кошти в сумі 38000,00 грн., що підтверджується письмовою борговою розпискою від 20.09.2021 року. За домовленістю сторін [PERSON] зобов`язався повернути гроші в повному обсязі до 30.12.2021 року. В строк визначений борговою розпискою Відповідач позику не повернув.На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики є те, що оригінал розписки відповідача від 20 вересня 2021 року знаходиться у Позивача. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому зобов`язаний сплатити позивачу борг в сумі 38000,00 гри., а також 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання. Представник позивача адвокат Ковальчук С.Л., який діє згідно ордеру серії ВК №1095081 від 21.08.2023 р., підтримав позов у межах його доводів та просив задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день, час та місце слухання справи належним чином: через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/), та рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За таких обставин, у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.09.2023 р. прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що згідно розписки від20.09.2021 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в позику в розмірі 38000 (тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп., та зобов`язувався повернути борг до 30.12.2021 року. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір від 20.09.2021 року (оформлений у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, даний договір також вказує про суму боргу, проте, відповідач умови договору позики не виконав і гроші позивачу у визначений строк не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цього договору позики, доповнення чи зміну умов договору, сторонами не складалася. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного суду України, відповідно до якої, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13). Крім того, як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Боргова розписка в оригіналі надана та оглянута судом, приєднана до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене вище, відповідач вважається боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що сукупністю досліджених судом достовірних та належних доказів підтверджується невиконання відповідачем боргових зобов`язань перед позивачем, доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, а судом таких доказів встановлено не було, а відтак позовна заява підлягає до задоволення та стягнення з відповідача заборгованості з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції,та 3% річних на день ухвалення рішенням, оскільки борг не повернуто. Так, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 52 517 грн. 59 коп. , з розрахунку: 38000,00 грн.(основна сума боргу) + 3% річних за користування коштами за період 31.12.2021 р. по 11.01.2024 р. 2314,00 грн. +12203,59 грн. інфляційних втрат за період січень 2022- грудень 2023. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №66786463 від 22.08.2023 р. [PERSON] сплачено 1073,60 грн. судового збору. Згідно з положенням ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 1073,60 грн. судового збору, сплаченого при пред`явленні позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved