Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

До суду 03.11.2023 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Юридичний департамент Одеської міської ради, за якою заявниця просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 09.02.1995 року, та розпорядження органу приватизації № 57178, виданого Міським агентством з приватизації житла від 09.02.1995 року, на квартиру [ADDRESS] , які були видані [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначено, що на праві особистої приватної власності громадянці України [PERSON] , [INFO] , належить квартира за адресою [ADDRESS] , яка була отримана заявницею за процедурою приватизації у 1995 році, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 09.02.1995р. (зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 7-5264), та Розпорядженням органу приватизації № 57178 від 09.02.1995р. Однак, у зв`язку з помилкою, допущеною під час оформлення Свідоцтва про право власності на житло та Розпорядження органу приватизації, ім`я по-батькові заявниці було не правильно перекладено з російської мови на українську мову, та зазначено у документах українською мовою як « [PERSON] », в той час, як згідно відомостей паспорта громадянина України (паспорт громадянина України серії [NUMBER] Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 20.06.2000р.) ім`я по-батькові Заявниці українською мовою правильно перекладається як « [PERSON] », та російською як « [PERSON] » відповідно. Оскільки паспорт громадянина України [PERSON] був виданий вже після отримання нею Свідоцтва про право власності на житло та Розпорядження органу приватизації - між правовстановлюючими документами про право власності на житло та паспортом громадянина України серії [NUMBER] Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 20.06.2000р. виникла неузгодженість, яка перешкоджає Заявниці належним чином реалізувати свої права користування та розпорядження квартирою за адресою [ADDRESS] . Матеріали заяви суддя отримала 06.11.2023 року. Ухвалою суду від 06.11.2023 року заява була залишена без руху, недоліки заяви були усунуті та заявником 14.11.2023 року суду була надана уточнена заява. Зазначену суддя отримала 15.11.2023 року Ухвалою суду від 17.11.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.12.2023 року. У судовому засіданні 18.12.2023 року була присутня [PERSON] , вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, та пояснила, що під час приватизації квартири, у розпорядженні та свідоцтві було невірно написано її по батькові, а саме, замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Про розбіжності у написанні її по батькові вона дізналася тоді, коли звернулася до АТ «Одесагаз» для заключення з ними договору. Зазначила, що до теперішнього часу проживає у своїй квартирі. Представник [PERSON] - адвокат Клочко В.В. просив встановити факт наявності правовстановлюючих документів, та зазначив, що була приватизація квартири, документи видані на прізвище « [PERSON] », в подальшому заявниці уклала шлюб, зараз її прізвище « [PERSON] ». Розбіжності у написанні її по батькові у зазначених документах та у паспорті перешкоджають у організації її прав. Вважає, що невірне написання по батькові у документах є невірним перекладом з російської мови на українську мову. Представник Юридичного департаменту Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав клопотання щодо розгляду справи за відсутністю представника Департаменту. Протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 18.01.2024 року з метою витребування з органу приватизації документів, які послугували підставою для видачі свідоцтва про право власності та перевірки інформації з реєстру речових прав. Ухвалою суду від 18.12.2023 року витребувано з КП «Міське агентство з приватизації житла» (належним чином завірені копії документів, які стали підставою 09.02.1995 року для приватизації квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та передачі зазначеної квартири у власність [PERSON] ) та з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради інформацію щодо наявності державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ) з наданням завірених копій документів, станом на 31.12.2012 року. До суду 18.01.2024 року на виконання ухвали суду від 18.12.2023 року від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надійшов лист, відповідно до якого зазначено, що на 31.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за фізичною особою « [PERSON] » на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 09.02.1995 року № 7-5264. Реєстраційний запис зроблено 02.02.1999 року за реєстровим номером 514 у реєстровій книзі 309пр на сторінці 4. У судове засідання призначене на 18.01.2024 року з`явилися [PERSON] та її представник Клочко В.В . Представник заявниці-адвокат Клочко В.В. пояснив, що було допущено помилку у свідоцтві про право власності так як неправильно був зроблений переклад по батькові з російської мови на українську мову. Заявниця зазначила що привласнила квартиру у 1995 році, тоді вона була « [PERSON] », однак у подальшому при перекладі у її по батькові була допущена помилка, а саме замість правильного « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] ». Представник Юридичного департаменту Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав клопотання щодо розгляду справи за відсутністю представника Департаменту. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Із матеріалів справи судом встановлено, що 09.02.1995 року [PERSON] отримала у приватну власність квартиру [ADDRESS] на підставі заяви від 28.11.1994 року про оформлення передачі у приватну власність зазначеної квартири та визначення уповноваженого власникам- [PERSON] (російською мовою). Розпорядженням органу приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 09.02.1995 року № 57178 [PERSON] передано в приватну власність квартиру [ADDRESS] . (а.с. 7). 09.02.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, власності [PERSON] . Зазначене свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 09.02.1995 року № 57178, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 7-5264 (а.с. 6). Даний факт також підтверджується наданими КП «Міське агентство з приватизації житла» на виконання ухвали суду від 18.12.2023 року копіями документів, що стали підставою 09.02.1995 року для приватизації квартири [ADDRESS] та передачі зазначеної квартири у власність [PERSON] , а саме: заява про передачу у власність від 28.11.1994 року та довідка про склад сім`ї наймача. Таким чином, 02.02.1999 року право власності на зазначену квартиру зареєстрованого за [PERSON] (російською мовою зазначено [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1995 року за № [NUMBER] в КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером 309 пр. стр. 4 реєстр № 541. (а.с. 6 зв.). В наданих суду свідоцтві про право власності на житло та в розпорядженні органу приватизації по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 6, 7). [PERSON] з 06.11.1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міської ради 06.11.1999 року, актовий запис № 476, в якому зазначене українською мовою ПІБ заявниці як « [PERSON] ». Після укладання шлюбу присвоєнні прізвища « [PERSON] / [PERSON] ». (а.с. 11). Таким судом встановлено, що після укладання шлюбу повне ім`я заявниці - [PERSON] . Заявницею до суду було надано копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.06.2000 року, та картку платника податків, в яких її по батькові зазначено як « [PERSON] » (а.с. 8-10). У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні її по батькові в паспорті та в правовстановлюючих документах, а саме: в свідоцтві про право власності на житло від 09.02.1995 року та в розпорядженні органу приватизації від 09.02.1995 року, заявниця не має можливості підтвердити державну реєстрації права власності на дане нерухоме майно та отримати можливості належним чином реалізувати правомочності власника майна, у зв`язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Вказані невідповідності написання по батькові заявниці « [PERSON] » в свідоцтві про право власності на житло від 09.02.1995 року та в розпорядженні органу приватизації від 09.02.1995 року та в порівняні написанні\\я по батькові у паспорті серії [NUMBER] , виданого Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.06.2000 року та у свідоцтві про шлюб від 06.11.1999 року як « [PERSON] » виникли по причині написання російською та неправильним перекладом на українську мову, діалектами, які виправити на даний час неможливо. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що зібраних доказів достатньо і є їх взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, тому є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 09.02.1995 року, яке зареєстровано та записано в реєстрову книгу за № 7-5264, та Розпорядження органу приватизації № 57178 від 09.02.1995 року на право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved