Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-15 00:00:00

Суть позову В провадженні судді перебуває вищевказана справа за позовною заявою адвокат Гливук М.І., яка діє від імені та інтересів [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що сторони перебували у шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Наразі шлюб розірвано. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, Відповідачка вирішила евакуюватись за кордон разом з донькою, тобто деякий час дитина проживала з матір`ю. Відповідач на даний час не має наміру повертатись на територію України, але донька виявила бажання жити разом з батьком, тому повернулась та з травня 2023 року проживає разом з ним, перебуває на його утриманні. Батько весь час після фактичного припинення шлюбних відносин допомагав доньці матеріально. Наразі дитина перебуває на його утриманні, він купує необхідні речі, продукти, одяг, підручники, має гарні відносини та взаємопорозуміння з донькою та бажає щоб вона постійно проживала разом з ним. Відповідач проживає своїм життям та своїми Інтересами, наміру повертатись на територію України не має. Аргументи учасників В судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що шлюбні відносини у сторін не склалися, Відповідачка виїхала, наміру повертатись не має, дитина деякий час перебувала з нею, але у травні 2023 року вирішила повернутись до України та мешкати з батьком. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що дитина виявила бажання жити з ним, він як батько не бачить сенсу, щоб дитина у 14 років кочувала закордоном. Він працює на підприємстві «Арселор-Міттал», має стабільний дохід, на підприємстві заброньований, звертається до суду тому, що в процесі життя може виникнути різні питання. Відповідач [PERSON] скерувала клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник органу опіки [PERSON] зазначила, що особисто перевіряла умови проживання неповнолітньої [PERSON] , яка особисто виявила бажання мешкати з батьком, розповіла, що дійсно була за кордоном, в матері інший молодший чоловік. Третя особа, представник ТЦК [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] , дійсно надана відстрочка терміном 6 місяців, оскільки було бронювання працівника з підприємства, жодних претензій орган ТЦК до позивача не має. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] зазначила, що їй легше жити з татом, в місті більше друзів, мешкала в Чехії з мамою, в неї був молодий чоловік, ходила там до школи, не з кім не потоваришувала тому попросила маму вернутись до України. Фактичні обставини справи встановлені судом З 10 листопада 2007 року по 13 січня 2023 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.11.2007 року серії [NUMBER] , актовий запис №794 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 594 від 10 листопада 2009 року (а.с.12). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2023 року по справі № 210/3784/22. Рішення не оскаржено та набрало законної сили (а.с.11). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з донькою, та фактично там проживає. Квартира перебуває у власності позивача на підставі договору дарування від 12.03.2018 року (а.с.13,14, 40). Працює офіційно у ПАТ «Арселор-Міттал Кривий Ріг» з 03.12.1999 року по теперішній час на посаді майстра з ремонту устаткування Сортопрокатного цеху №2 та отримує стабільну заробітну плату (15,16,17). Згідно характеристики неповнолітньої дитини [PERSON] з Криворізького ліцею №4 Криворізької міської ради, рівень навчальних досягнень достатній та середній, учениця старанна, дисциплінована та уважна, має добре розвинуту довільну увагу, вміє зосереджуватись на суттєвих фактах. Скромна, товариська, стримана. З 02.03.2022 року по 15.05.2023 [PERSON] проживала разом з матір`ю у Чехії. Навчалася в чеському закладі освіти та отримувала освітні послуги онлайн у Криворізькому ліцеї №4 (а.с.18). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.06.2023 року, затвердженого головними спеціалістами служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, у квартирі зроблено ремонт, обладнано сучасними меблями. У дитини є окрема кімната, забезпечено одягом, взуттям, шкільним приладдям (а.с.19). З Висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO]. складеного 20 вересня 2023 року встановлено, що батьки дитини розлучені, проживають окремо. Малолітня [PERSON] з травня 2023 року проживає з батьком у трикімнатній квартирі, де для неї створені необхідні умови для проживання. Батько дитини працює офіційно, матеріально утримує доньку. У бесіді з малолітньою [PERSON] з`ясовано, що вона і надалі бажає проживати разом з батьком. Враховуючи наведені обставини виконком районної у місті ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком - [PERSON] (а.с.67). Судом досліджено посвідчення серії [NUMBER] від 28 серпня 2023 року видане Металургійно-Довгинцівським ОРТЦКтаСП військовозобов`язаному [PERSON] [INFO], що працює на ПАТ «АМКР» на посаді майстер з ремонту устаткування, про те, що йому відповідно до розпорядження КМУ від 18.03.2015р №493 згідно з переліком посад і професій, надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців (а.с.83). Судом витребувано у Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянкою України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] із зазначенням дат виїзду/в"їзду (повернення) з/у України та зазначенням пункту перетину державного кордону, способу перетину державного кордону України, та у супроводі якої особи. З отриманої відповіді дійсно встановлено, що Відповідач по справі [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] 02 березня 2022 року виїхали за межі України. В подальшому 16 травня 2023 року відповідач з донькою заїхали на територію України, при цьому 21 травня 2023 року Відповідачка залишила територію України та виїхала, а малолітня [PERSON] залишилась на території України. Суду також представлена копія закордонного паспорту відповідачки [PERSON] , з якого підтверджуються обставини виїзду за кордон та не повернення до України. Додаткових пояснень по суті не надходило. Мотивувальна частина та застосовані судом норми права Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та встановлені фактичні обставини справи, суд мотивує свій висновок з урахуванням думки та інтересів малолітньої дитини та приходить до наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У частині першій статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частин першої та другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків стосовно дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М. С. проти України" йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини у разі існування спору щодо опіки на нею, а вже тільки потім - права її батьків. У справі, яка розглядається, встановивши хронологію обставин, які передували вирішенню спору щодо визначення місця проживання дітей, врахувавши, що з травня 2023 року по день ухвалення рішення дитина проживає разом із батьком, який забезпечує їм повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку; дитина відвідує навчальний заклад, батько її матеріально утримує, здатний забезпечити доньку усім необхідним, мати дитини виїхала за межі України, тому суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме її якнайкращим інтересам. Суд враховує пояснення надані суду малолітньою [PERSON] , яка підтвердила своє бажання жити з батьком. При вирішенні спору суд також ураховує висновок органу опіки та піклування, за змістом якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини із батьком. Суд зауважує, що загальновідомим є факт повномасштабного вторгнення РФ до України. Рішення у справі може вплинути на права та обов`язки територіального центру комплектування та соціальної підтримки, визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Саме тому судом залучено до участі у справі в процесуальному статусі заінтересованої особи Металургійно - Довгинцівський об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та враховано їх думку з приводу доцільності визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 536,80 грн., а інші 50% (536,80 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved