Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: П`ята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця другої черги, у якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на користь спадкоємця другої черги [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] та відкрилась спадщина на майно, яке належить йому на праві власності. Спадкоємцями першої черги по спадковій справі №783/2021 є позивач та дружина померлого [PERSON] , до другої черги спадкоємців належить рідний брат - [PERSON] . Позивач подала відповідну заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Проте за час встановлений на прийняття спадщини виявила бажання відмовитись від своєї частини спадщини на користь свого дядька - [PERSON] . Про свій намір відмовитись від своєї частини спадщини повідомила нотаріусу та записалась на найближчу дату до нотаріуса, а саме на 24 лютого 2022 року. Своє право звернутись із заявою про відмову від прийняття спадщини не реалізувала у визначений законом строк у зв`язку із початком 24 лютого 2022 року збройної агресії Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану на території України. Позивач зазначає, що неодноразово намагалась зв`язатися з нотаріальною конторою для реалізації свого права на відмову від прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк з причин, що не залежали від її волі, у зв`язку з чим звернулась до суду для поновлення її права. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Фактично справу передано судді по реєстру 06 жовтня 2022 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року позовна заява [PERSON] залишена без руху та останній наданий строк для усунення недоліків. 23 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків разом з позовною заявою в новій редакції, її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, просила відмовити у задоволенні позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, П`ята київська державна нотаріальна контора та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 вересня 2021 року, актовий запис №18935, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00039021133 від 27 березня 2023 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №00034810478 від 29 січня 2022 року реєстрація актового запису про розірвання шлюбу 17 березня 1955 року між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] одружилися, відповідно до свідоцтва про одруження 09 січня 1965 року, актовий запис №17. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 245 від 23 січня 1967 року. У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 332323702 від 15.05.2023 року [PERSON] на праві власності належить гаражний бокс № [NUMBER] , гаражно-будівельного кооперативу «Корт», за адресою: проспект Любомира Гузара 1, та квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа П`ятої київської державної нотаріальної контори Вих.№1975/02-14 від 14 вересня 2022 року позивача повідомлено, що за даними спадкової справи №783/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , повідомлено, що згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року зі змінами які були внесені постановою КМУ №719 від 24.06.2022 року, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж чотири місяці. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 1 ст. 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з частиною першою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (частини п`ята-шоста статті 1273 ЦК України). Водночас законодавством не передбачено визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Відповідно, твердження заявника про поважність причини пропуску нею строку для звернення до нотаріуса (нотаріальної контори) із такою заявою через початок збройної агресії Російської Федерації проти України та введенням на території України воєнного стану не можуть бути підставою для задоволення її позовних вимог, а застосування в якості аналогії закону частини третьої статті 1272 ЦК України (за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини) в даному випадку є неправильним застосуванням. Так, [PERSON] звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса після закінчення шестимісячного строку, визначеного законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, встановлено можливість визначити додатковий строк саме для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, яка б встановлювала можливість суду встановлювати додатковий строк для подання заяви про відмову від спадщини - не міститься в ЦК України. Позивач, окрім права подати заяву про відмову від прийняття спадщини, також має обов`язок вчасно подати її, який нею не виконаний і як наслідок таких дій - є пропуск строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, який унеможливлює прийняття нотаріусом такої заяви. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У статті 8 ЦК України сформульовані правила про аналогію закону та аналогію права, які використовуються для врегулювання цивільних відносин при наявності прогалин. Сутність правил про аналогію закону полягає в такому. Якщо цивільні відносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Ці правила мають універсальний характер, тому що вони розраховані на врегулювання усіх цивільних відносин у разі наявності прогалин у цивільному законодавстві, у тому числі й договірних відносин. Але при цьому треба мати на увазі наступне. При застосуванні правил про аналогію закону варто, перш за все, з`ясувати характер спірних суспільних відносин, а саме: чи є ці відносини цивільними договірними, чи ні. Якщо спірні цивільні відносини є договірними, прогалина в законодавстві буде мати місце лише тоді, коли у ЦК України, інших актах цивільного законодавства, передбачених статтею 4 ЦК України, а також у договорі, укладеному учасниками цих відносин, відсутньою є норма права, що спрямована на врегулювання зазначених договірних цивільних відносин. Якщо спірні цивільні відносини не є договірними, прогалина в законодавстві буде мати місце тоді, коли у ЦК України, інших актах цивільного законодавства, передбачених статтею 4 ЦК України, відсутньою є норма права, що спрямована на врегулювання спірних відносин. Для застосування аналогії закону в обох зазначених випадках потрібно віднайти в актах цивільного законодавства правову норму, яка регулює подібні за змістом цивільні відносини. Отже, під час застосування аналогії закону до врегулювання певних цивільних відносин суд повинен зробити висновок, що ці відносини не врегульовані договором або актами цивільного законодавства, тобто суд повинен був встановити прогалину у регулюванні певних суспільних відносин. Якщо спірні відносини врегульовані договором або актами цивільного законодавства, але з таким правовим регулювання особа не погоджується, відсутні будь-які підстави для застосування аналогії закону або права. Така поведінка дає підстави для висновку про існування наміру обійти чинні приписи акта цивільного законодавства, якими повністю та належно спірні відносини врегульовані. Слід зазначити, що статус спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, не є тотожним статусу спадкоємця, який бажає відмовився від прийняття спадщини на підставі статей 1273-1275 ЦК України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, право на відмову від прийняття спадщини існує у спадкоємця лише в межах строку, встановленого для прийняття спадщини, після закінчення якого відмова не допускається і поновлення цього строку законом не передбачено. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 132/3826/18 (провадження № 61-6026св19). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати пов`язані із сплатою судового збору покладаються на позивача [PERSON] .

Outcome: dismissed