Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник, адвокат Албул Т.В. звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 15.03.2008 він уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося оскільки, як з`ясувалось вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично сторони мешкають окремо, починаючи з лютого 2022 року, спільного господарства не ведуть. Вказав, що спору з приводу місця проживання дітей вони не мають. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними також не має. Просить суд, шлюб, зареєстрований 15.03.2008 з відповідачкою Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 5 між ними, розірвати. Позивач та його представник - адвокат Албул Т.В., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1297684 від 30.10.2023 в судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та спосіб проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представником через систему «Електронний суд» надіслано клопотання про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомила, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідачки не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 15.03.2008 уклали шлюб, який було зареєстровано Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дітей та поділ спільного сумісного майна між ними не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Позивач [PERSON] не вимагає від відповідачки компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved