Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника 16.12.2022 року звернулася до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 05.02.2022 о 10 год. 46 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Г. Берло, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «KІА», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з вул. Г. Берло був неуважним, не надав перевагу в русі транспортному засобу «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу. Транспортний засіб «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а його власниці - [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2022 року у справі № 359/1817/22 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на підставі полісу №203051019. Однак, позивач так і не отримав належного йому страхового відшкодування. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачці у зв`язку із пошкодженням автомобіля «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , вона звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Фаворит асистанс» та уклала договір проведення оцінки. На виконання зазначеного договору ТОВ «Експертна компанія «Фаворит ассистанс» 18.02.2022 року було складено «Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» № 30500, згідно якого розмір вартості відновлювального ремонту становить 70 473,04 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження станом на 05.02.2022 з урахуванням ПДВ на запасні частини становить 59 098,22 грн. Отже, позивачці, як власниці автомобілю «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] повинно бути відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 70 473,04 грн. Таким чином, позивачка просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на свою користь розмір страхового відшкодування у розмірі 59 098,22 грн., з [PERSON] підлягає стягненню сума, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 11 374,82 грн. Крім того, позивач вимушена була понести витрати на послуги суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Фаворит асистанс», яке склало Звіт № 30500 від 18.02.2022 року, у розмірі 1 500,00 грн, що підтверджується відповідним актом надання послуг (робіт), які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] та розподілити судові витрати між відповідачами. Ухвалою суду 22 грудня 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Станом на 12 січня 2024 року відповідачами письмові відзиви не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. 05.02.2022 року о 10 год. 46 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Г. Берло, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «КІА», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з вул. Г.Берло будучи неуважним, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. Головатого, який належить на праві власності позивачу. Транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а його власниці - [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2022 року у справі № 359/1817/22 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за зазначених вище обставин. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] є позивачка [PERSON] (а.с. 22). Зі змісту відповіді Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у м. Києві вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 19.07.2023 транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05.06.2021 року. Відповідно з Інформації з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України станом на 05.02.2022 року транспортний засіб КІА д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] забезпечений страховим полісом серії ЕР № 203051019 від 06.03.2021 року по 05.03.2022 року, страховик ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», страхувальник [PERSON] , страхова сума за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн., страхова сума за шкоду майну 130 000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн. Відповідно до п.п. 20-1.1, 20-1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у м. Києві за [PERSON] транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] було зареєстровано 05.06.2021, тобто після укладення договору страхування. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. В зв`язку з вищезазначеним, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203051019. Згідно договору про визначення матеріального збитку ТОВ «Експертна компанія «Фаворит ассистанс» 18.02.2022 року було складено «Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» № 30500, згідно якого розмір вартості відновлювального ремонту становить 70 473,04 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження станом на 05.02.2022 з урахуванням ПДВ на запасні частини становить 59 098,22 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вищезазначене, за основу для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, суд бере висновок звіту Звіту №30500 від 18.02.2022 року автомобіля «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , проведеного ТОВ «Експертна компанія «Фаворит асистанс», відповідно якого, зазначено, що вартість матеріального збитку з урахуванням зносу, становить 59 098,22 грн. Отже, враховуючи наведене, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі 59 098,22 грн. Відтак вимоги позивача до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Пропрактику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Окрім цього, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст.1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Аналогічні роз`яснення були надані ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в розділі «Порядок визначення шкоди, у тому числі при повному чи частковому знищенні автомобіля». Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках». Оскільки потерпіла має беззаперечне право на відшкодування шкоди її заподіювачем у повному обсязі, позивачу має бути відшкодована шкода, завдана внаслідок ДТП [PERSON] , як винуватцем ДТП. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача має підлягати стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту і страховим відшкодуванням у разі його недостатності для повного відшкодування завданої шкоди. Як зазначалося вище, розмір належного страхового відшкодування, що підлягає виплаті від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача, становить 59 098,22 грн. (вартість матеріального збитку автомобіля з урахуванням зносу), проте відповідно до Звіту №30500 від 18.02.2022 року повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , складає 70 473,04 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої позивачеві шкоди і належною страховою виплатою становить 11 374,82 грн. (70 473,04 грн - 59 098,22 грн). Крім цього, позивач вимушена була понести витрати на послуги суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Фаворит асистанс», у розмірі 1 500,00 грн, що підтверджується відповідним актом надання послуг (робіт) (а.с. 32). Отже, враховуючи наведене, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 11 374,82 грн. і витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 500,00 грн. Відтак вимоги позивача до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №09/09/22-ЮП/ІL від 19.09.2022 року (а.с. 39), акт виконаних робіт №1 відповідно до договору №09/09/22-ЮП/ІL від 19.09.2022, відповідно до якого адвокатом витрачено в загальному розмірі 9 годин, а саме 1 година - на юридичну консультацію замовника, 1 год. - вивчення документів, наданих замовником, 2 год. - збір доказів, 5 год.- підготовка та подання позовної заяви, загальною вартістю юридичних послуг - 11 250 грн. (а.с.40). Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція від 19.09.2022 року про сплату позивачкою за надання правової допомоги за договором №09/09/22-ЮП/ІL від 19.09.2022 у розмірі 5 000грн.(а.с. 41). Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому вказана вимога підлягає задоволенню та вважає правильним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн., які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved