Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 20.10.2023. 30.10.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18.12.2023 судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, та без участі позивача. Дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв`язку із чим у відповідності до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , вбачається, що сторони по справі є їхніми батьками. Діти проживають спільно з матір`ю та перебувають на її утриманні. У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком неповнолітніх дітей, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Як вбачається зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, з якою проживають діти, обрала стягнення аліментів у частці від доходу, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. Згідно частини другої\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved