Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

08.12.2023\~ПП «Техкомсервіс»\~звернулося до\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління будинком в сумі 11 957 грн 12 коп. за період з 01.10.2021 до 31.03.2023, а також 2 684,00 грн у відшкодування судового збору та 1\~000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами ПП «Техкомсервіс», але оплату за отримані послуги з управління будинком не здійснює, у зв`язку з чим утворилась зазначена в позові заборгованість. Ухвалою судді від 11.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 04.01.2024. 04.01.2024 розгляд справи відкладено на 24.01.2024. У судове засідання, призначене на 24.01.2024, представник позивача не з`явилася, у поданій письмовій заяві дала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач, яка оповіщена судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала, у зв`язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.11.2023 № 352939296 (а.с. 12). Відповідно до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] від 01.01.2020, у період з 01.04.2020 до 31.03.2023 вищевказана квартира знаходилася в управлінні ПП «Техкомсервіс» (а.с. 6-10), тобто [PERSON] користувалася послугами з управління будинком, які надавалися позивачем. З жовтня 2021 року відповідач припинила своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату послуг з управління будинком. У зв`язку з цим, у листопаді 2023 року ПП «Техкомсервіс» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату послуги з управління будинком. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 16.11.2023 відмовлено ПП «Техкомсервіс» у видачі судового наказу, оскільки згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області [PERSON] зареєстрованою/знятою з реєстрації місця проживання не значиться. Загальна заборгованість відповідача перед ПП «Техкомсервіс» становить 11 957 грн 12 коп. за період з 01.10.2021 по 31.03.2023, про що свідчить розрахунок суми боргу (а.с. 11). Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть безпосередньо виникати з актів цивільного законодавства, актів органів державної влади або місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договорами або актом цивільного законодавства. При цьому, відповідно до частини другої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. За приписами частини четвертої\~статті 319\~ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до\~статті 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із положеннями частини третьої статті\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Приватним підприємством «Техкомсервіс» відповідачу надавалися послуги з утримання даного будинку, споруд та прибудинкової території в порядку та в обсягах, передбачених чинним законодавством України, у тому числі і договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Проте оплату послуг відповідач не здійснювала, а отже, передбачене законодавством зобов`язання щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги не виконала. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію договору № 1047920 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 01.03.2023 та копію додаткової угоди від 03.11.2023 № 26, укладених між ПП «Техкомсервіс» та адвокатом Коверзневою Мариною Віталіївною; акт приймання-передачі наданих послуг від 06.11.2023; копію платіжної інструкції № 455 від 06.11.2023 про оплату ПП «Техкомсервіс» послуг адвоката Коверзневої М.В. у розмірі 1 000 грн (а.с. 14-19). Ураховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, вони підлягають стягненню у визначеному позивачем та його представником розмірі. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь ПП «Техкомсервіс» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved