Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

У січні 2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 200000,00 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 22.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якої відповідачем отримано від позивача грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. Згідно зазначеного договору відповідач зобов`язався повернути вказані кошти в термін до 01.08.2019. Станом на момент подання позову отримані грошові кошти відповідачем не повернуті. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 200000,00 грн та стягнути судовий збір у розмірі 2000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2020, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2021 заяву відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу до набрання законної сили рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики у формі розписки недійсним (№ 589/1630/21). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2023 відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено судовий розгляд. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що кошти від позивача відповідач не отримував. Зауважив, що 28.07.2019 о 05.40 год. ранку сталася дорожньо-транспортна пригода, зіткнення з машиною Fiat Ducato, державний номер [NUMBER] , поліція оформила протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №371905 від 28.07.2019. Одразу після аварії відповідач був в стані шоку, на нього чинився опір і його змусили написати розписку, можливо навіть своєю рукою, але він цього не пам`ятає. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що події, які сталися 28.07.2020 не мають ніякого відношення до предмета вказаного спору. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем не наведено у відзиві у чому саме проявлявся психологічний тиск при написанні розписки, ким він чинився, і як це вплинуло на складання розписки «давньою датою». Разом з цим, про чинення такого тиску відповідач лише 04.11.2020 звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою, яка дублює зміст відзиву, одночасно із написанням самого відзиву. Тому, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якої відповідачем отримано від позивача грошові кошти у розмірі 200000,00 грн., які останній зобов`язався повернути в термін до 01.08.2019. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики у формі розписки недійсним (цивільна справа № 589/1630/21). У вказаному рішенні зазначено, що зі змісту довідок вбачається і представником позивача не заперечувалось, що травми, зазначені в довідках, позивач [PERSON] отримав під час дорожньо-транспортної пригоди. Під час перебування в лікарні [PERSON] було проведено первинну хірургічну обробку саден, від стаціонарного лікування [PERSON] відмовився. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики від 22.07.2019 у розмірі 200000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2000,00 грн.

Outcome: approved