Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що заявник перебувала у шлюбі з [PERSON] , рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 року шлюб розірвано. Від спільного проживання мають п`ятеро дітей, які проживають із заявником. Протягом значного часу сумісного проживання [PERSON] зловживає спиртним напоями, під діями яких вчиняє домашнє насильство, а саме: ображає нецензурною лексикою, принижує, залякує, застосував фізичне насилля. Від вказаних дій [PERSON] заявник відчуває емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та побоюються за свою безпеку та за безпеку дітей. Під час сварок та вчинення домашнього насильства заявник неодноразово зверталася до відділу поліції, результати розгляду звернення наразі невідомі. 11.08.2023 року [PERSON] знову вчинив домашнє насильство, наслідком якого було складення працівниками поліції протоколу. Крім того, вказано, що [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Заявник зауважує на тому, що на теперішній час наявні ризики у вигляді вірогідності продовження вчинення [PERSON] насильства, можливості настання тяжких та особливо тяжких наслідків для неї та дітей. На підставі викладеного, просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] . Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 року дану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявник підтримала подану заяву та просила її задовольнити. Заінтересована особа та його представник заперечували проти винесення обмежувального припису. Надали відзив, в якому зазначено, що обставини, викладені в заяві не відповідають дійсності, оскільки вважає свою сім`ю зразком взаємовідносин між подружжям. При цьому вказує, що заявник його обмовляє, а щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, звертає увагу на те, що у період 2021,2022 року не притягався. 02.08.2023 року після розірвання шлюбу у судовому порядку, заявник повідомила [PERSON] , що розірвання шлюбу не є фіктивним, ця звістка обурила [PERSON] і він вчинив сварку. Заявник викликала поліцію, яка склала адміністративний протокол, який в подальшому передано для розгляду до суду. 05.09.2023 року постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 175/3970/23 провадження відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку заінтересованої особи, жодних доказів того, що він чинити фізичний, психологічний, економічний тиск відносно заявника та дітей надано не було, а тому підстави для задоволення заяви відсутні. Протокольною ухвалою 19.01.2024 року задоволені клопотання про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що знає подружжя [PERSON] тільки зі слів [PERSON] , його дружину раніше не бачила ніколи, а дітей бачила тільки один раз на дитячому майданчику. Також зазначила, що жодного разу не бачила, щоб [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння, та виражав агресію у бік своїх дітей. Свідок [PERSON] зазначила, що зі слів [PERSON] знає, що його дружина здійснює перешкоди у спілкуванні з його дітьми. Також зазначила, що наскільки їй відомо, жодних сварок та бійок між подружжям не було. Свідок [PERSON] повідомив, що з 2022 року почав часто спілкуватися з [PERSON] , який йому розповідав, що стосунки в його родині погані, оскільки його дружина створює перешкоди йому у спілкуванні з дітьми. Щодо зловживання спиртними напоями зазначив, що [PERSON] міцні спиртні напої останній не вживає. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є близькою подругою [PERSON] та знає, що заявниця неодноразово піддавалася фізичному та психологічному насильству з боку свого чоловіка - [PERSON] . Безпосередньо під час цих сварок [PERSON] присутня не була, при цьому зазначила, що під час останньої сварки між подружжям, син заявниці зателефонував [PERSON] і остання чула, як [PERSON] та заявниця сварилися. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, допитавши свідків, суд доходить висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 12.09.2014 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 189. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Від спільного проживання подружжя має четверо дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 року по справі № 175/853/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, розірвано. 02.08.2023 року відносно [PERSON] складено адміністративний протокол, зі змісту якого вбачається, що 02.08.2023 року близько 21 год. 30 хв. гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в сторону його дружини [PERSON] нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою. Тобто, гр. [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За терміновим заборонним приписом стосовно кривдника (серія АА № 322129) від 02.08.2023 року, складеним стосовно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства - психологічного характеру відносно постраждалої особи - [PERSON] , вжито захід у виді заборони в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою терміном на 3 доби з 23 год. 00 хв. 02.08.2023 року до 23 год.00 хв. 05.08.2023 року. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 року провадження по справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Основним нормативно правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняється в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`є, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози. у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування. Залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. У частині 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждало особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадку, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують ( за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову у її задоволенні. З урахуванням змісту вказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , заявник посилалася на те, що вона проживає окремо від свого чоловіка, батька їх дітей, який час від часу приїздить до них. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] складні, вони постійно сваряться, останній застосовує до заявниці фізичне та психологічне насильство. З приводу фізичного насильства [PERSON] звернулася до правоохоронних органів. Крім того, відносно [PERSON] складений терміновий заборонний припис та складено протокол за вчинення домашнього насильства по відношенню до [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що адміністративні матеріали, на які посилається заявник, були розглянуті Дніпропетровським районний судом Дніпропетровської області (справа № 175/3970/23. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 року провадження по справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Жодних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] відносно заявника психологічного та фізичного насильства не надано. Із наданих заявником доказів жодним документом не підтверджується вчинення [PERSON] відносно дружини правопорушень насильницького характеру, зокрема штовхання, нанесення побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень. Також, суд не бере до увагу покази свідків, оскільки вони не були присутні під час вчинення психологічного або фізичного насильства відносно заявника, всі обставини, про які вони повідомляють мають місце задовго до початку конфліктів між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed