Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що як стверджує, 27 лютого 2019 року позивачка подала до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" (далі ТОВ"ФК"ЦФР") Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" (ідентифікаційний код: 35725063) та Заяву № 8583644458 від 27 лютого 2019 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР" (далі - Кредитний договір), підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". Між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229 (далі - договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості) (копія витягу з договору відступлення права вимоги додається). Згідно п. 1.2. договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кедитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі - Реєстр боржників) - Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 579,61 грн., з яких: 6 233,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,77 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 7 345,40 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,01 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ "ФК "ЄАПБ" з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. договору відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Стверджує, що незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.12.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 8583644458 від 27 лютого 2019р. в сумі 13579.61 грн., з яких: 6 233,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,77 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 7 345,40 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,01 грн. - сума заборгованості за пенею. Щодо укладання договору позики № 08549-12/2019 від 14 грудня 2019 року, позивач стверджує, що 14 грудня 2019 року між ТОВ (далі - первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та відповідачкою було укладено кредитний договір № 08549-12/2019. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також, п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://vyww.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу № 21052021 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.05.2021 до Договору факторингу №21052021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 7 984,31 грн., з яких: 2 719,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 264,71 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.05.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 08549-12/2019 в розмірі 7 984,31 грн., з яких: 2 719,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 264,71 грн. - сума заборгованості за відсотками. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого дговору, на таких умовах шляхом підписання дговору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача за кредитним договором № 8583644458 від 27 лютого 2019 року в розмірі борг 13 579,61 гри., з яких: 6 233,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,77 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 7 345,40 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,01 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором № 08549-12/2019 від 14 грудня 2019 року в розмірі 7 984,31 гри., з яких: 2 719,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 264,71 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 21 563,92 грн., а також понесені судові витрати в розмірі судового збору. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, згідно з яким вона повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, повністю заперечує проти задоволення позову, та вважає, що цей позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного. Всупереч наведеним ТОВ «ФК «ЄАПБ» твердженням, 27.02.2019 р. вона не подавала до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», далі - ТОВ «ФК «ЦФР» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 8583644458 від 27.02.2019 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та не отримувала примірник кредитного договору і не погоджувала отримати шляхом роздрукування з сайту кредитодавця умови отримання кредитів «ФК «ЦФР». У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13579,61 грн., з яких: - 6233,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 0,77 грн. - сума заборгованості зарічними відсотками; - 7345,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; - 0,01 ірн. сума заборгованості за пенею. До позовної заяви додано заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 8583644458 від 27.02.2019 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», які вона не укладала та вперше побачила, коли ознайомилася з матеріалами позовної заяви. До позовної заяви додано договір відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 р. в якому відсутні будь-які докази прав переходу прав вимоги по вказаному кредитному договорі. Даний договір відступлення прав вимоги від 29.12.2021 р. стосується позичальників, які укладали кредитні договори з ПАТ «ПТБ», ТОВ «Файна готівка», ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (п.п. 2 Договору відступлення прав вимоги). У витязі з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 р. відсутні підписи сторін в графі кредитор та новий кредитор. В матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази отримання [PERSON] коштів, зокрема відсутні оригінали меморіальних ордерів, квитанцій тощо. Докази, що додано позивачем до позову не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу (перерахування на рахунки) грошових коштів обумовлених договором на користь відповідача та третіх осіб, за дорученням позичальника, позивачем не надано доказів руху грошових коштів, що підтверджували б розмір отриманих відповідачем грошових коштів та об`єм його зобов`язання, суд зауважує, що розрахунок заборгованості, що наданий позивачем до матеріалів справи на підтвердження обставин наведених у позові не є доказом на підтвердження факту передачі грошових коштів обумовлених договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не містить повних відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків нарахованих позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем та напрямки зарахування грошових коштів, якщо такі проводились відповідачем, отож такий розрахунок не може слугувати безспірним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідачів, а інших первинних документів, як то виписки по рахунку, платіжних документів, тощо, на підтвердження руху грошових коштів матеріали справи не містять. Таким чином, відсутні підстави стягувати з відповідача інших складових кредитного договору, які передбачені паспортом споживчого кредиту. Отже, стягнення з [PERSON] суми 13579.61 грн., з яких: 6233.43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -0,77 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 7345,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,01 грн.- сума заборгованості за пенею є безпідставним. Всупереч вимогам п. ч. 3 ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору, Позивачем на адресу відповідача не направлялися Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази даних (до позовної заяви додано повідомлення про відступлення прав вимоги, які є непідписаними та які не направлялися [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» не направляло простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ, або за допомогою інших компаній, письмові повідомлення про відступлення Прав вимоги. Всупереч наведеним позивачем твердженням, 14 грудня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем не було укладено кредитний договір № 08549-12/2019. Кредитний договір не підписувався електронним підписом [PERSON] , а отже електронний підпис не був відтворений шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора і не був надісланий на номер моб. телефону. Комбінація символів, яка наведенна в кредитному договорі і яка вказана, як електронний підпис, не є електронним підписом [PERSON] ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» не надавало [PERSON] фінансовий кредит, а отже, [PERSON] не зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Так як кредитного договору [PERSON] з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» не укладала, то з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства не ознайомлювалася. [PERSON] не приймала умови кредитного договору та не ознайомлювалася з усіма умовами та не погоджувалася і не зобов`язувався неухильно їх дотримуватися. ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що 21.05.2021 р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. [PERSON] не отримувала від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» письмових вимог про відступлення права вимоги. На думку ТОВ «ФК ЄАПБ» [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 08549-12/2019 в розмірі 7984,31 грн. До позовної заяви додано договір про надання фінансового кредиту № 08549-12/2019 від 14.12,2019 р. Даного кредитного договору [PERSON] не укладала. В п.1.1. зазначено, що товариство надає кієнту фінансовий кредит в розмірі 3200.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором». В п. 1.2. зазначено, що «кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.01.2020. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». В графіку розрахунків та орієнтовній сукупній вартості кредиту вказано, що строк, на який надано кредит - 30 днів; сума кредиту - 3200,00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1536,00 грн., Всього до оплати - 4736,00 грн. Проте, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стягує заборгованість поза датою кредитного договору, який начебто діяв в період з 14.12.2019 по 12.01.2020. Так як кредитного договору [PERSON] не укладала, то і пролонгувань по вказаному кредитному договорі вона не робила. В наданому кредитному договорі не вказано реквізити банківської картки, на яку було перераховано кошти. В розділі реквізити та підписи в кедитному договорі відсутні підписи сторін кредитного договору. Відповідачка не має електронного підпису та не отримувала на свій мобільний телефон вказану комбінацію, яку зазначено, як електронний підпис. В матеріалах позовної заяви відсутні також первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували перерахування коштів на рахунки [PERSON] - меморіальні ордери, платіжні доручення. До позовної заяви додано заяви про пролонгування кредитного договору, які [PERSON] не підписувала. В позовній заяві надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 08549-12/2019 від 14.12.2019 р. за період з 21.05.2021 по 31.12.2022. Даний розрахунок наведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, адже не вказано те, що позивачка отримала кошти від кредитодавця. В розрахунку відсутні дані про отримання коштів та пролонгації кредитного договору. Кредитний договір начебто укладено було 14.12.2019 р. Розрахунок здійснено поза межами наданого кредитного договору, що підтверджує відсутність будь-яких кредитних відносин між [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНЕВЕСТУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». У разі, якщо б [PERSON] отримувавла кошти по вказаномукредитному договорі, то сума боргу по ньому була б не більше 2719,60 грн., а враховуючи пролонгування борг був би відсутній. Розрахунок заборгованості не завірений первісним кредитором - ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». У договорі факторингу № 21052021 від 21 травня 2021 року відсутні дані, що саме по вказаному кредитному договорі відступлено право вимоги. У витязі з Реєстру боржників до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року відсутня дата укладення кредитного договору, підписи клієнта та фактора, дата формування витягу. Отже, кредитний договір № 08549-12/2019 від 14 грудня 2019 р. начебто діяв в період з 14.12.2019 р. по 12.01.2020 р., а в позовній заяві стягнення проводиться за період з 14.12.2019 р. по 31.12.2022 р. Стягувати заборгованість поза межами дії кредитного договору, який не було підписано, позивач не мав права. Відповідно до графіку розрахунків по кредитному договорі разом до оплати - 4736,00 грн. (сума кредиту - 3200,00 грн., сума нарахованих процентів -1536,00 грн.). Коштів відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] не отримувала. До позовної заяви позивачем не додано первинних бухгалтерських документів (меморіальних ордерів, платіжних доручень тощо), які б підтверджували факт отримання коштів [PERSON] . Всупереч вимогам п. ч. З ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача не направлялися повідомлення про орядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази даних, до позовної заяви додано повідомлення про відступлення прав вимоги, які є непідписаними та які не направлялися [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» не направляло простою кореспонденцією через відділення Укрпошти, або за допомогою інших компаній, письмові повідомлення про відступлення Прав вимоги. Позивач надав відповідь на відзив, згідно з котрою ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що поданий з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо відступлення права вимоги 27 лютого 2019 року [PERSON] подала до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі - првісний кредитор чи ТОВ «ФК «ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063) та заяву №8583644458 від 27 лютого 2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі - кредитний договір), підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229 (далі - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЦФР» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості). На підтвердження факту переуступки права вимоги від ТОВ «ФК«ЦФР» на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви було надано копію витягу з договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 та витяг з Реєстру боржників - Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021, згідно якого слідує, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги від ТОВ «ФК«ЦФР» по кредитному договору № 8583644458 від 27 лютого 2019 року. Також, направляють на адресу суду належним чином засвідчену копію договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 та витягу з Реєстру боржників - Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021. 14 грудня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08549-12/2019. 21.05.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № 21052021 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. На підтвердження факту переуступки права вимоги від ТОВ «ФК«ЦФР» на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви було надано копію витягу з договору відступлення прав вимоги № 21052021 від 21.05.2021 та витяг з Реєстру боржників - Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги №21052021 від 21.05.2021, згідно якого слідує, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги від ТОВ «ФК«ЦФР» по кредитному договору № 08549-12/2019 від 14 грудня 2019 року. Також, направляють на адресу суду належним чином засвідчену копію договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 та витягу з Реєстру боржників - Додатку № 1 до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язані може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом. Також ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження виконання вимоги договорів факторингу направляє до суду належним чином засвідчені витяги з реєстрів боржників до договору факторингу та платіжне доручення. Обов`язковість доведення наявності факту порушення спірною угодою прав та/або інтересів позивача, який не є стороною правочину, узгоджується з позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в абзаці 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". В той же час відповідач, який не є стороною оспорюваного ним правочину, не наведено та, відповідно, не доведено, які його права та законні інтереси порушені цими правочинами. Таким чином, договори факторингу та договор відступлення првава вимоги укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на моментукладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги: на вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України , та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, первісними кредиторами, на адресу позичальника було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Виходячи з вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направив простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Навіть, якщо допустити, що відповідач не був обізнаний про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК» ЄАПБ», має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені в кредитному договорі або ж, за умови неможливості такої проплати, на передбачений законодавством, п. 2 ст. 537 ЦК, депозитний рахунок нотаріуса.Також в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 у справі № 6-14194св14 зазначено, що суду потрібно звернути увагу на те, що позичальник не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору. Просять суд врахувати той факт, що відповідач надалі ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, порушуючи при цьому умови кредитних договорів та договорів позики, та цивільне законодавство України в цілому. Щодо наявності заборгованості: п.п. 1.1. договору про надання фінансового кредиту № 08549-12/2019 - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3200,00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. п.п. 1.2. договору про надання фінансового кредиту № 08549-12/2019 - кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.01.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. п.п. 1.3. договору про надання фінансового кредиту № 08549-12/2019. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 584.0% річних від суми кредиту в розрахунку 1.60% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Таким чином, виходячи з договору, позичальником з первісним кредитором було узгоджено 30 днів на повернення кредитних коштів, тобто, останній день повернення кредитних коштів припадав на 12.01.2020. ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Звертають увагу суду, що відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження, або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання ухвали про витребування доказів, звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів,що підтверджують надання (перерахування) коштів за укладеними кредитними договорами. Станом на 21.03.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідь від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», так і не було отримано. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу, та додатково отримано шляхом звернення з електронними запитами. Відповідно до п. 4 паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», сума/ліміт кредиту - 19275,83 грн. Відповідно до кредитного договору, Порядок надання кредиту (п. 3 Заяви на отримання кредиту доручення) погашення поточної заборгованості відповідача за її діючим кредитним договором 8583644458 від 27.02.2019.Також, виходячи з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням всіх благ, передбачених кредитними договорами. Відповідно до довідки про рух коштів вих.№ 8289406-SG від 04.01.2022, ТОВ «ФК «ЦФР» повідомляє про те, що [PERSON] дійсно оформила кредит на суму 13900 грн. А також, відповідно до даної довідки стало відомо, що відповідачем було здійснено 17 платежів в рахунок часткового погашення заборгованості на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР», що свідчить про визнання факту отримання кредитних коштів, наявності заборгованості, а також узгодження умов на яких видано кредит. Таким чином, первісний кредитор виконав своє зобов`язання перед [PERSON] в повному обсязі. Звертають увагу суду, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Наголошують на тому, що договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договір факторингу, укладений між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», договір відступлення права вимоги укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Також просять суд звернути увагу на практику Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц вказалана те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та інш. Часткова сплата боржником заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором свідчить про узгодження всіх істотних умов на яких було видано кредит. Ніяких застережень або зауважень з боку позичальника, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, не подано. Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦПК України таправової позиції Верхового Суду України по справі № 6-63 цс 12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору.Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані,недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Зокрема, позивач звертає увагу шановного суду, на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу». Відповідач не надав до суду нічого, що б спростовувало докази надані позивачем, заперечувало суть позовних вимог, а також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для «іншого правильного вирішення справи». Просять відзив [PERSON] на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду та задоволення, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», згідно з яким відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого пивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності встановлено у три роки. Наслідками пропушення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (ст. 267 ЦК України). Позовну заяву про стягнення заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало до суду 01 лютого 2023 р.. а кредитний договір номер 8583644458 начебто було укладено 27.12.2019 р., а кредитний договір номер 08549-12/2019 начебто діяв з 14.12.2019 р. до 12.01.2020 р., отже, заявляє про застосування строків позовної давності при розгляді позовної заяви. Ознайомившись із відповіддю на відзив на позовну заяву до неї - [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про стягнення заборгованості по кредитних договорах повідомляю, що я повністю не визнаю пред`явлені позовні вимоги, повністю заперечує проти задоволення цього позову, та вважає, що цей позов не може бути задоволений судом. Всупереч наведеним в позовній заяві твердженням, [PERSON] не було укладено наступні кредитні договори. [PERSON] детально ознайомившись з відповіддю на відзив позивача та вважає її безпідставною, необгрунтованою та такою, що подана з порушенням вимог чинного законодавсвтва України та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 27.02.2019 р. [PERSON] не подавала до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «НФР» та заяву номер 8583644458 від 27.02.2019 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «НФР» та не отримувала примірник кредитного договору та не погоджувала отримати шляхом роздрукування з сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229 (далі - договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЦФР» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. 14 грудня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] не «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не укладався договір факторингу № 21052021 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передавало б (відступало б) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло б належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Всупереч наведеним твердженням первісними кредиторами, на адресу [PERSON] не направлялися повідомлення про відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що п.п. 1.2. Договору про надання фінансового кредиту № 08549- 12/2019 - кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.01.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Позичальником з первісним кредитором було узгоджено 30 (тридцять) днів на повернення кредитних коштів, тобто, останній день повернення кредитних коштів припадав на 12.01.2020. Проте, по обох кредитних договорах позивач хоче стягнути заборгованість з [PERSON] поза строком дії начебто укладених договорів. ТОВ «ЄАПБ» зазначає, що не володіє первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання [PERSON] коштів. [PERSON] не отримувала коштів від вказаних фінансових установ. Позивач повинний підтвердити доказами перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Позивач зазначає, що з метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання ухвали про витребування доказів, звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеними кредитними договорами. Відповідачем по справі є [PERSON] . Також просить суд врахувати при розгляді справи судову практику щодо нарахування процентів за кредитними договорами. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняєтьсяпісля спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Також Верховний Суд зазначив: встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Раніше Верховний Суд вже висловлювався з цього приводу і формулював висновки, аналогічні наведеному вище. Так, у постанові від 31 жовтня 2018 р по справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила: «... Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.» У постанові від 28 березня 2018 р по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила: «... (1.3) Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування ... 50. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 3 червня 2008 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 3 червня 2008 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 27 числа кожного місяця. Починаючи з 4 червня 2008 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 55. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч.4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.» Також просить звернути увагу на те, що ТОВ «ЄАПБ» не надало до суду належних доказів, які б підтверджували факт укладення договору та отримання коштів [PERSON] . Позивач ні в позовній заяві, ні в будь-якому іншому клопотанні чи заяві не повідомляв суд про те, що ним не може бути подано якихось доказів з підстав, незалежних від нього. Відповідач також не витребував докази в порядку ст.84 ЦПК України. Більше того, ч. 1 ст.517 ЦК України встановлено, що «первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення». Таким чином, якщо позивач вважає, що він має право вимоги за кредитними договорами, то у нього повинні бути наявні належні і допустимі докази існування заборгованості відповідача перед первісними кредиторами, а отже, і перед позивачем. Позивач зобов`язаний був надати всі належні та допустимі докази існування заборгованості відповідача перед позивачем разом з позовною заявою. Це підтверджується і ч.5 ст. 177 ЦПК У країни: позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивачем подані всі докази на підставі яких він ґрунтує свої позовні вимоги. Разом з тим, ч.8 ст.83 ЦПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Позивач, як вже зазначалося вище не повідомляв щодо неможливості надання певних доказів. Водночас, з переліку доказів, які долучив позивач до своєї позовної заяви вбачається, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, в тому числі, але не виключно, надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу, оплати відповідачем певних сум по кредитним договорам, нарахування відсотків, тощо. Тобто, для того щоб стягувати з відповідача якусь уявну заборгованість позивач зобов`язаний був довести належними та допустимими доказами (первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») сам факт надання коштів. Відповідачу первісними кредиторами, що зроблено не було. Жодний з таких документів наданий не був, а отже суд фізично не має можливості встановити існування заборгованості відповідача передпозивачем та можливий розмір такої заборгованості. Докази, які надав позивач не є первинними бухгалтерськими документами, а отже, не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру, що підтверджується наведеною вище сталою практикою Верховного Суду. Розрахунки містять очевидні помилки та безпідставні нарахування. Позивачем не було надано договори факторингу, а було надано лише витяги з них. Більше того, дані витяги є відредагованими (наприклад, зафарбовані дані з оплати в усіх договорах факторингу), відредаговані також Акти прийому-передачі реєстру боржників по всім договорам факторингу. Більше того, з наданих сторінок договорів факторингу, взагалі неможливо встановити всі їх істотні умови, що ставить під сумнів сам факт передачі права вимоги за кредитними договорами до позивача. Аналогічна ситуація з Реєстром боржників по всім договорам факторингу - замість повного реєстру з підписами та печатками первісних кредиторів, та позивача, останнім подані витяги з Реєстрів боржників. Тобто, в матеріалах справи взагалі немає жодного належного та допустимого доказу, що ймовірна заборгованість [PERSON] за кредитними договорами (якщо вона взагалі існувала) була передана позивачу первісними кредиторами. Також звертає увагу суду, що відповідно до п.1.3 кожного з договорів факторингу встановлено обов`язок первісних кредиторів протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги позивачу, повідомити боржників про відступлення права вимоги та передачі їх персональних даних позивачу, надати інформацію про нового кредитора, як це передбачено чинним законодавством у спосіб передбачений договором та чинним законодавством. Позивач, в свою чергу, як новий кредитор, мав право звернутися з запитом до первісних кредиторів, щодо виконання ними даних зобов`язань. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів повідомлення (у формі, передбаченій ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування») первісними кредиторами відповідача про відступлення права вимог за кредитними договорами. Тобто, по-перше, дані докази повинні бути у позивача, але він їх не надав, а по-друге, без надання доказів відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, відповідач має право не виконувати жодного зобов`язання перед позивачем. Однак, як вже зазначалося вище, позивач навіть разом зі своєю позовною заявою такі докази не надав, оскільки: договори факторингу є неповними; акти приймання-передачі, які встановлюють відповідно до п.1.2 договорів факторингу момент переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача - є відредагованими, що ставить питання щодо їх достовірності; реєстр боржників подано у вигляді витягу, який сформовано одноособово самим позивачем. Більше того, позивач стверджує, що на виконання вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України відправив відповідні повідомлення відповідачу самостійно, однак дані твердження є більш ніж сумнівними, оскільки по-перше, копії наданих повідомлень не містять ні підпису відповідальної особи, яка начебто підписувала дане повідомлення, ні печатки позивача. Таким чином, твердження позивача щодо направлення відповідних повідомлень не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно п.1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження). Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами. З урахуванням викладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договорами. Згідно з частиною першою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На виконання вимог п.4 ч.3 ст.178 ЦПК України зазначає, що вона, відповідач [PERSON] не визнає зазначених позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві обставин. Правова оцінка обставин, зазначених відповідачем, наведена вище. Просить суд в задоволенні позову про стягнення з неї, [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості загальній сумі 21563,92 грн. та судових витрат відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає, оскільки ніякі документи не підписувала, в неї відсутній електронний підпис і ніяких фінансових операцій між нею та позивачем не відбувалося. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2019 року позивачка подала до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та Заяву № 8583644458 від 27 лютого 2019 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". Між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ. "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229,у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості). Згідно п. 1.2. договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі - Реєстр боржників) - Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 579,61 грн., з яких: 6 233,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,77 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 7 345,40 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,01 грн. - сума заборгованості за пенею. Судом встановлено, що 14 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та відповідачкою було укладено кредитний договір № 08549-12/2019. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, де зазначено код підпису W66284, адреса, реквізити та підпис сторін. 21.05.2021 р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу № 21052021 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.05.2021 до Договору факторингу №21052021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 7 984,31 грн., з яких: 2 719,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 264,71 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 8583644458 від 27.02.2019 року та за договором про надання фінансового кредиту № 08549-12/2019 від 14.12.2019 року відповідач грошові кошти отримала та частково здійснювала оплату кредитної заборгованості. ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" уклали договір відступлення прав вимоги № 20211229, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості) (копія витягу з договору відступлення права вимоги додається). Згідно п. 1.2. договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кедитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. 29.12.2021 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 13.01.2023 року уклали договір факторингу № 13012023 відповідно якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає ( відступає ) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, що підтверджується витягом до договору факторингу. 21.05.2021 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ « ФК ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір факторингу № 21052021 відповідно якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, що підтверджується витягом до договору факторингу. Наданими суду доказами не підтверджено того факту, що боржник одержав від клієнтів або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, боржник (відповідач) не має обов`язку сплачувати позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відповідно договорів факторингу від 29.12.2021 року № 13012023 та від 21.05.2021 р. № 21052021 грошові кошти. З огляду на викладене суд вважає, що позивач не довів обов`язок відповідача сплачувати грошові кошти на виконання кредитних договорів саме позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». За таких обставин позов не підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ССПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054, ч.1 ст. 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed