Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до АТ «Дніпровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 01.08.1990 року по 15.01.2020 року вона знаходилась у трудових відносинах з відповідачем. Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці серія [NUMBER] . Підприємство неодноразово змінювало свою організаційно-правову форму та назву. Відповідно до наказу № 113 від 01.08.1990 року її було прийнято на роботу до Дніпропетровського електровозобудівного заводу на посаду інженера - конструктора у відділ головного технолога. Згідно з наказом Мінмапшрому України № 178 від 22.10.1992 року на базі Дніпропетровського електровозобудівного заводу та Українського науково- дослідного, проектно-конструкторського та технологічного інституту електровозобудування створено Дніпровське науково-виробниче об`єднання електровозобудування (НВО «ДЕВЗ»). Наказом Мінпромполітики України №203 від 28.05.2003 року Державне підприємство «Дніпропетровський електровозобудівний завод» (ДЕВЗ) виведений з учасників НВО «ДЕВЗ». Відповідно з Наказом Мінпромполітики України №210 від 29.05.2003 року у зв`язку з реорганізацією шляхом об`єднання ДП «Дніпропетровській електровозобудівний завод» та ДП «Український науково-дослідний, проектно-конструкторський та технологічний інститут електровозобудування» реорганізоване в ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування». Згідно з Наказом Мінекономрозвитку № 84 від 24.01.2017 року ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс -Електровозобудування» було перейменовано в ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» (ДП «ДЕВЗ») з 02.02.2017 р. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Дніпровський електровозобудівний завод» (АТ «ДЕВЗ»), код ЄДРПОУ 32495626 є правонаступником юридичною особи ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» (ДП «ДЕВЗ»), код ЄДРПОУ 32495626. Під час її знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 56791 грн. 78 коп. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана їй боржником за №38 від 15.01.2020 року. 15 січня 2020 року вона була звільнена, згідно наказу № 10 від 15.01.2020року за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Вказаним наказом, була також передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку за робочий період 31.08.2019 р. по 15.01.2020 р., тривалістю 28 календарних днів. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В день звільнення позивача 15.01.2020 р., відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача № 38 від 15.01.2020 року, заборгованість по заробітній платі станом на 15.01.2020 р.: 2579,37 грн. - за грудень 2017 р., 3147,12 грн. - лютий 2018 р., 3087,71 грн. - липень 2018 р., 2985,14 грн. - квітень 2019 р, 3074,81 грн. - травень 2019 р., 3872,15 грн. - червень 2019 р., 3820,21 грн. - липень 2019 р., 2929,60 грн. - серпень 2019 р., 3684,02 грн. - вересень 2019 р., 3546,42 грн. - жовтень 2019 р., 3018,21 грн. - листопад 2019 р., 3155,58 грн. - грудень 2019 р., 17894,44 грн. - січень 2019 р. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовому порядку 56791,78 грн. Також просить стягнути морально шкоду в сумі 6500 грн., у зв`язку із тим, що порушення її законних прав на оплату праці від січня 2020р. дотепер призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації її життя. Просить стягнути з Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 56791 грн. 78 коп. та моральну шкоду в сумі 6500 грн. 00 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, розглянути справу у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Вдповідач АТ «Дніпровський електровозобудівний завод» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач АТ «Дніпровський електровозобудівний завод» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серія [NUMBER] , уперіод з 01.08.1990 року по 15.01.2020 року [PERSON] знаходилась у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Дніпровський електровозобудівний завод». Відповідно до наказу № 113 від 01.08.1990 року [PERSON] було прийнято на роботу до Дніпропетровського електровозобудівного заводу на посаду інженера - конструктора у відділ головного технолога. Згідно з наказом Мінмашпрому України № 178 від 22.10.1992 року на базі Дніпропетровського електровозобудівного заводу та Українського науково - дослідного, проектно-конструкторського та технологічного інституту електровозобудування створено Дніпровське науково-виробниче об`єднання електровозобудування (НВО «ДЕВЗ»). Наказом Мінпромполітики України №203 від 28.05.2003 року Державне підприємство «Дніпропетровський електровозобудівний завод» (ДЕВЗ) виведений з учасників НВО «ДЕВЗ». Відповідно з Наказом Мінпромполітики України №210 від 29.05.2003 року у зв`язку з реорганізацією шляхом об`єднання ДП «Дніпропетровській електровозобудівний завод» та ДП «Український науково-дослідний, проектно-конструкторський та технологічний інститут електровозобудування» реорганізоване в ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування». Згідно з Наказом Мінекономрозвитку № 84 від 24.01.2017 року ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс - Електровозобудування» було перейменовано в ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» (ДП «ДЕВЗ») з 02.02.2017 р. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство «Дніпровський електровозобудівний завод» (АТ «ДЕВЗ»), код ЄДРПОУ 32495626 є правонаступником юридичною особи ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» (ДП «ДЕВЗ»), код ЄДРПОУ 32495626. Згідно наказу № 10 від 15.01.2020року [PERSON] звільнена з посади начальника бюро відділу головного технолога ДП «ДЕВЗ», за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ДП «ДЕВЗ» № 38 від 15.01.2020 року, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 15.01.2020 р. становить 56791,78 грн.: 2579,37 \~ \~ \~ \~грн. - за грудень 2017 р., 3147,12 грн. - лютий 2018 р., 3087,71 грн. - липень 2018 р., 2985,14 грн. - квітень 2019 р, 3074,81 грн. - травень 2019 р., 3872,15 грн. - червень 2019 р., 3820,21 грн. - липень 2019 р., 2929,60 грн. - серпень 2019 р., 3684,02 грн. - вересень 2019 р., 3546,42 грн. - жовтень 2019 р., 3018,21 грн. - листопад 2019 р., 3155,58 грн. - грудень 2019 р., 17894,44 грн. - січень 2019 р. Відповідно до\~ст.94 КЗпП України\~заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно\~ст.115 вказаного Кодексу\~виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом враховуються роз`яснення викладені в п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем складає 56791,78 грн. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 56791,78 грн. Зазначену суму заробітної плати позивачу станом на час розгляду справи судом, не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати за період роботи грудень 2017 р., лютий 2018 р., липень 2018 р., квітень 2019 р., травень 2019 р., червень 2019 р., липень 2019 р., серпень 2019 р., вересень 2019 р., жовтень 2019 р., листопад 2019 р., грудень 2019 р., січень 2019 р., у розмірі 56791,78 грн. підлягають задоволенню. Згідно п.2 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Крім того, у частині 1\~статті 237-1 КЗпП України\~визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За\~пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, судом враховуються висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 682/1892/15-ц, відповідно до яких підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення підприємством трудових прав працівника, а саме невиплата всіх належних сум, що змусило докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, внаслідок чого в житті працівника відбулися вимушені зміни негативного характеру. Отже, суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача щодо несвоєчасної виплати заробітної пати за період роботи грудень 2017 р., лютий 2018 р., липень 2018 р., квітень 2019 р., травень 2019 р., червень 2019 р., липень 2019 р., серпень 2019 р., вересень 2019 р., жовтень 2019 р., листопад 2019 р., грудень 2019 р., січень 2019 р., свідчить про перенесені останньою моральні страждання, оскільки позивачка об`єктивно була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім`ї. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 6500,00 грн., а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час подання позову до суду не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, а тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), та з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, а всього 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved