Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №18717виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., від 25.11.2021 року, щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`заборгованості за кредитним договором №11195537000 від 08.08.2007 року за період з 15.11.2018 року по 15.11.2021 року на загальну суму 229347,76 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Бершадського Сергія Миколайовича перебуває виконавче провадження №67900434, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазанової О.М. зареєстрованого в реєстрі за №18717, виданого 25 листопада 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №11195537000 від 08.08.2007 року, за період з 15.11.2018 року по 15.11.2021 року на загальну суму 229347,76 грн. Вказує, що про виконавчий напис нотаріуса Дуброва А.О. дізналася в грудні 2022 року, коли отримала з Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса, а саме, кредитний договір не було нотаріально посвідчено, нотаріусом не здійснено необхідної перевірки та не встановлення безспірності боргу та позивачем, не було направлено письмове повідомлення боржнику про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом. Крім того, вказує, що вона не укладала ніякого кредитного договору ні з ТОВ «Вердикт Капітал», ні з АКІБ «Укрсиббанк», а ні з ТОВ «Дебт Форс», також договір №11195537000 від 08.08.2007 року не було нотаріально посвідчено. У зв`язку з вказаними обставинами змушена звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Бондаренко І.А.в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та простить їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві та стягнути судові витрати з відповідача ТОВ «ДЕБТ ФОРС», при цьому, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с.41). Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду заяв чи клопотань від останнього не надходило. Відзиву на позовну заяву від відповідача також до суду не надійшло. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання представник не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду заяв чи клопотань від останнього не надходило.Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Третя особа, яка не заявляє позовних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду не надійшло заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~ст.280 ЦПК України,\~оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою Оленою Миколаївною на підставі\~ст.87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18717, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №11195537000 від 08.08.2007 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк» за вказаним кредитним договором є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі Договору № б/н від 08.12.2011 рокупро відступлення прав вимоги, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору №2306/К про відступлення прав вимоги від 23.09.2020 року. З [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором №11195537000 від 08.08.2007 року, за період з 15.11.2018 року по 15.11.2021 рік у сумі 229347,76 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 52387,38 грн., заборгованість за відсотками та комісіями 176960,39 грн. Також у даному виконавчому написі зазначено про те, що він набирає чинності з 25.11.2021 року і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.11). Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським Сергієм Миколайовичемвинесено постанову про відкриття виконавчого провадженняВП №67900434 від 15.12.2021 року з виконання виконавчого напису №18717 виданого 25.11.2021 року (а.с.12). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно до ст. ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017 року. Відповідно до\~ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрійі статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року справа № 910/10374/17, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується, що зміст частини першоїстатті 88 Закону України «Про нотаріат»передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року..». «..Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса...». «.Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання...». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що укладений договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис № 2191 від 28.12.2020 року був нотаріально посвідчений. В матеріалах справи також відсутні докази направлення боржнику [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору та стороною відповідача такі докази надані не були. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) - неповідомлення боржника про вимогу повернути заборгованість є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, в даному випадку не дотримано, тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., за реєстровим №18717, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №11195537000 від 08.08.2007 року за період з 15.11.2018 року по 15.11.2021 рік в загальній сумі 229347,76 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару\~або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторониможливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів\~на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи\~№ 910/13071/19.\~ Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3\~ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано\~Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема,\~ст.903 ЦК України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно\~ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що при подачі позову до суду [PERSON] визначила розмір витрат на правничу допомогу у справі в сумі 5000,00 грн. Представником позивача адвокатом Бондаренко І.А. на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи: - ордер на надання правничої (правової) допомоги №1065129 від 27.12.2023 року, згідно якого вбачається, що на підставі даного Ордеру, позивачу [PERSON] надавалася правнича допомога адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною (а.с.18). - копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КР №16 від 22.08.2013 року та копія посвідчення адвоката №20 затвердженого Радою адвокатів Кіровоградської області від 22.08.2013 року (а.с.20); - копію договору про надання професійної правничої допомоги від 19 грудня 2023 року, укладеного між адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною, і [PERSON] , відповідно до пункту 2.1 умов якого адвокат бере на себе виконання наступної правової роботи (підготовка позовної заяви 2000,00 грн; представництво інтересів замовника в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 3000,00 грн) (а.с.19); Відповідно до\~статті 19\~Закону №5076-VI\~видами адвокатської\~діяльності зокрема\~є:\~ надання\~правової інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~держави; складення\~заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved