Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до відповідача Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, за якою просять суд: скасувати обтяження та вилучити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження N 3820883 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , здійсненого 03.10.2006 року реєстратором: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47) на підставі повідомлення, б/н від 29.09.1958 року. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. В 2023 році співвласники вирішили оформити документи про право власності на будинок нового зразка, і подарувати свої частки [PERSON] . Виявилось, що позивачі не зможуть цього зробити, оскільки на даний будинок [ADDRESS] , Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження, - заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №3820883, на підставі повідомлення б/н «УРСтрест Закарпатлеспром» щодо видачі позики від 29.09.1958 року , на будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , коментарий [NUMBER] , з приводу ссуди 4000рублів. Купинок [ADDRESS] було відчужено в 1974 ропі, заборона накладена в 1958 році . Позивачам було подаровано будинок [ADDRESS] ,який належав дарувальнику на праві приватної власності на підставі договору дарування №3800 від 14.03.1957 року, дар оцінений в п`ять тисяч п`ятсот шістдесят один карбованець. Дарувальником квартири і єдиним власником була [PERSON] (на сьогодніпомерла). Реєстраційний напис на документ про право власності було зроблено 06 жовтня 1974 року, згідно якого ми є власниками по 1/3 частини будинку [ADDRESS] спільного сумісного майна ( на підставі вищезгаданого договору дарування). Для нас існування обтяження стало великою несподіванкою і значним моральним стресом, адже коли ми отримали в дар будинок, жодних обтяжень не було . В Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 03.10.2006 року за № 3820883 про накладення обтяження на будинок, заборону (архівний запис) на підставі повідомлення б/н від 29.09.1958 р., який на момент внесення запису належав позивачам на праві спільної сумісної власності. Запис внесено до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Першою ужгородською державною нотаріальною конторою, яка є структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Ні під час дарування будинку відносно нього не було ніяких арештів, і під час проживання в даному будинку щодо нас не було позовів, які могли б призвести до арешту майна. Згідно листа №410/01-21 від 16.10.2023 року Закарпатського обласного нотаріального архіву, жодних документів та відомостей по даній забороні у них не зберігається. Крім того, не можливо з`ясувати чи був такий спір насправді. Таким чином на даний час на належне нам майно безпідставно накладено обтяження, чим порушені наші майнові права. Тим паче при укладенні договору дарування даного будинку [ADDRESS] у 1974 році, нотаріусом було перевірено даний факт про відсутність заборони на відчужуваному будинку, про що зроблено відповідну відмітку у договорі дарування від 02.08.1974 р., п.4. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 року, головуючим суддею визначено Дергачову Н.В. За ухвалою від 30.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, та відкрито провадження у справі. Позивачі в судове засідання не прибули, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] подала до суду заяву від 24.01.2024 року про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. Представник відповідача в судове не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 24.01.2024 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 29.01.2024 року. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: договору дарування, укладеного 02.08.1974 року, посвідченого нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Сафоновою О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2 16106, [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] , [PERSON] , який діяв від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , уклали зазначений договір про те, що дарувальник подарувала кожному в рівній долі, а її донька [PERSON] та її онуки [PERSON] , [PERSON] прийняли у дар належний дарителю житловий будинок в [ADDRESS] . Наданими суду реєстраційними надписами на документі про право особистої власності підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували належне їм право власності на 1/3 частину вищезазначеного будинку 14.10.1974 року, 04.11.1974 року та 14.10.1974 року відповідно. Як встановлено судом з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 363096924, сформованої 24.01.2024 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належний позивачам на праві спільної частково власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , внесене обтяження, тип якого заборона (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження: 3820883, яке зареєстровано 03.10.2006 10:14:44 за № 3820883 реєстратором: Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 47, (0312) 64-37-16; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 29.09.1958, не вказано за реєстром; об`єкт обтяження: будинок, [ADDRESS] , состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 657346LVOV31, архівна дата: 11.08.1998, дата виникнення: 29.09.1958, № реєстра: 16231--1, внутр. №2F01D02C29EF372С6251, комментарий: 1843-320. Відповідно до листа від 18.10.2023 року № 444/23 Комунального підприємства Ужгородської міської ради «Архітектурно планувальне бюро» згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, яка знаходиться на зберіганні у цій установі, на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року відсутня інформація/відомості про накладення заборони. Перейменування назви [ADDRESS] відбулось на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів № 75 від 27.05.1992 року. Згідно листа Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 10.10.2023 року за № 566/01-16 згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої Ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «УРС трест Закарпатлеспром», щодо видачі позики від 29.09.1958 року реєстратором Першою ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , комментарий [NUMBER] , по поводу видачі ссуди 4 000 руб. Відмітки про скасування заборони (підстави з зазначенням сторінки у збірнику скасованих заборон) немає. Документи Першої ужгородської ДНК за 1958 рік передані на зберігання в Закарпатський обласний державний нотаріальний архів. Як зазначено у листі Закарпатського обласного державного нотаріального архіву від 16.10.2023 року № 910/01-21, документів по накладенню і зняттю заборон та арештів Першої ужгородської держнотконтори за 1958 рік до нотаріального архіву не передавалися. Алфавітні книги обліку заборон та арештів зберігаються в Першій ужгородській держнотконторі. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності обтяження, накладеного на майно, порушується право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги скасування обтяження на спірне нерухоме майно, а також вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved