Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

І. Суть заяви Позивач звернулась з позовом, в якому просить розірвати спадковий договір, укладений 03.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Алєксєєвою Г.А. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №6266. В обґрунтування вимог вказано, що 03.11.2006 року позивач уклала з відповідачем спадковий договір, відповідно до умов якого відповідач повинен виконувати розпорядження позивача, які викладені в п. 4 цього договору, та у разі смерті позивача відповідач набуває право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, відповідач не виконує умови п. 4 договору, зокрема, не забезпечує позивача необхідним доглядом та допомогою, медикаментами, харчуванням, не здійснює прибирання житла, уникає спілкування. Оскільки відповідач не виконує умови договору, то позивач у своєму віці (87 років), змушена звертатись за допомогою до сусідів та соціальних працівників. Позивач вважає, що договір має бути розірваний, оскільки невиконання відповідачем умов договору суттєво порушує її права на достатній життєвий рівень. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 17.11.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник адвокат Вірьовкін О.І. позовні вимоги підтримали просили їх задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання спадкового договору (а.с. 31). З огляду на визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання розглянути справу по суті з ухваленням судового рішення. ІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 03.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Алєксєєвою Г.А. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №6266, відповідно до умов якого набувач майна [PERSON] зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача [PERSON] , які викладені в пункті 4 цього договору та в разі смерті останньої [PERSON] набуває право власності на належну відчужувачу квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до пункту 4 спадкового договору на [PERSON] покладався обов`язок: забезпечити повне матеріальне утримання, повноцінне харчування та довічний догляд відчужувача; допомагати [PERSON] щодо ведення домашнього господарства, в тому числі здійснювати дрібний ремонт (у разі потреби) квартири; забезпечувати лікування відчужувача, купуючи за власні кошти необхідні лікувальні засоби та медикаменти. Пунктом 8 спадкового договору визначено, що договір може бути розірвано за взаємною згодою сторін, а при відсутності згоди, або невиконання умов п. 4 цього договору в судовому порядку. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. За змістом ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно з ч.1 ст. 1308 ЦК України \~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру (постанови Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 761/2536/18, від 15 лютого 2023 року у справі № 699/396/21. Відповідач подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, наслідки визнання позову йому зрозумілі. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні з огляду на визнання позову відповідачем, яке відповідає вимогам закону і не порушує інтереси інших осіб. Беручи до уваги встановлені обставини даної справи, те, що відповідач визнає позов та не заперечує щодо розірвання спадкового договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі\~позову позивачем\~сплачений судовий\~збір в\~розмірі 1073,60 грн відповідно до квитанція до платіжної інструкції №43 від 30.10.2023 року (а.с. 3). З огляду на те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 536,80 грн. На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідач на користь позивача судовий збір у розмірі по 536,80 грн.

Outcome: approved