Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-21 00:00:00

01 грудян 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача адвоката Поліщук Л. І. надійшла позовна заява в інтересах [PERSON] з вимогою до [PERSON] про відшкодування франшизи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 лютого 2023 року о 15 годині 58 хвилин по пр-ту Ак. Палладіна вул. Ак. Єфремова в м. Київ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «ГАЗ 330214», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2023 у справі №759/3791/23 винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано водія транспортного засобу «ГАЗ 330214» - [PERSON] . На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 330214», державний номерний знак [NUMBER] було забезпечено у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №212295159). [PERSON] звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Окрім того, з боку [PERSON] пошкоджений транспортний засіб було надано представнику ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» для огляду та виконано всі необхідні обов`язки відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування. 18 травня 2023 року адвокат Голосна А. В., діючи в інтересах [PERSON] направила запит до ЦБД МТСБУ з проханням надати інформацію щодо розміру франшизи за полісом страхування №212295159. Листом від 24.05.2023 ЦБД МТСБУ надало відповідь на запит, у якій було вказано інформацію щодо розміру франшизи, згідно полісу №212295159 у розмірі 2600 грн. Також 26.06.2023 адвокатом Голосною А. В. було подано запит до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», у відповідь на який останнє повідомило, що розмір франшизи за полісом №212295159 становить 2600 грн. Таким чином, з боку [PERSON] було виконано всі покладені на нього обов`язки, внаслідок чого, ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було виплачено страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. [PERSON] звертався до відповідача із вимогою про відшкодування франшизи. Однак, дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь позивача здійснено не було. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та встановлено здійснення розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач не отримав, а конверт із вказаним вмістом двічі повернувся до суду з відміткою поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України та Постанов ВС від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19 (провадження №61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження №61-6788св22), від 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17) у випадку повернення до суду судових повісток із зазначенням причини: «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, відповідно до якої хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. У цьому відношенні Суд вважає вражаючим, що, знаючи про труднощі з доставкою кореспонденції в минулому або, принаймні, про твердження органів влади щодо цього, заявниця залишалася досить пасивною і, схоже, не вжила жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана їй кореспонденція дійшла до неї. Вона також не зверталася до судів із жодним запитом щодо стану провадження, хоча була велика ймовірність того, що інша сторона оскаржить рішення, ухвалене на користь заявниці. У зв`язку з цим Суд нагадує, що зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі. У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому з урахуванням того, що судом вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача, відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу у справі [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , належить легковий автомобіль марки «HYUNDAI Sonata», 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається з постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17.03.2023, [PERSON] 10.02.2023 о 16 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «ГАЗ 330214», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , та рухаючись по пр. Ак. Палладіна - вул. Ак. Єфремова в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Huindai», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави (а.с. 9). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. З листа ЦБД МТСБУ від 24.05.2023 наданого на адвокатьський запит, вбачається, що до ЦБД МТСБУ страховиком ТДА СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212295159 внесено інформацію про франшизу у розмірі 2600 грн (а.с. 11). Також 26.06.2023 адвокатом Голосною А. В. було подано запит до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», у відповідь на який останнє повідомило, що розмір франшизи за полісом №212295159 становить 2600 грн (а.с. 12, 13). Позивавч [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] із вимогою про відшкодування франшизи (а.с. 14). Однак, як зазначає позивач дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь позивача здійснено не було. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 9 Закону України «Про страхування», визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідно до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Водночас суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 у справі №755/18006/15, 12.12.2018 у справі №758/2356/17-ц та 15.10.2020 у справі №755/7666/19, згідно з якою володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 2600,00 грн, така сума франшизи у розмірі 2600,00 грн не відшкодована страхувальником добровільно, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн є обґрунтованою, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з матеріалами справи, на підтвердження понесених судових витрат витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача було подано: ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 26); Договір про надання правової допомоги №01Б-1/1073 від 16.05.2023 та додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №01Б-1/1073 від 16.05.2023, які укладені між адвокатським бюро «Лідії Поліщук» та [PERSON] (а.с. 15-16, 17). Також надано: розрахунок №1 суми гонорару за надану правову допомогу від 03.07.2023 за договором про надання правової допомоги №01Б-1/1073 від 16 травня 2023 року (а.с. 18), рахунок №36.07 від 03 липня 2023 року (а.с. 19), акт виконаних робіт №36.07 від 12.07.2023 до договору про надання правової допомоги №01Б-1/1073 від 16.05.2023 (а.с. 20). Клієнт отримав та прийняв надані послуги, та підтверджує, що послуги надані належним чином та з дотриманням усіх умов договору. Фактична оплата підтверджується квитанцією №41723911 від 12.07.2023 у сумі 3000,00 грн (а.с. 21). Отже підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума 3000,00 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально. Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено 1073,60 грн судового збору. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. З огляду на викладене вище, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним при зверненні до суду судові витрати у загальному розмірі 4073,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved