Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-16 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказів та поновлення на роботі. 18.12.2023 представником позивача, адвокатом Снігур А.С. подано уточнену позовну заяву, яка обґрунтована тим, що 19 січня 2023 року на підставі наказу №01-к директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Прутько Дмитро Миколайович ( далі -Позивач) був прийнятий на посаду лісничого Микільського лісництва. Однак [PERSON] з даним наказом у встановленому порядку ознайомлений не був та відповідно не був ознайомлений з посадовими обов`язками лісничого Микільського лісництва. Про даний наказ Позивачу стало відомо з іншого наказу при розірванні з ним трудового договору. З наказом позивач та посадовими обов`язками лісничого Микільського лісництва ознайомлений не був. 22 травня 2023 року на підставі наказу від 22.05.2023 року № 61 «Про застосування стягнення» директора філії « Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» ( далі -відповідач) за порушення трудової дисципліни до лісничого [PERSON] ( Микільське лісництво) застосовано стягнення у вигляді догани. Застосування дисциплінарного стягнення мотивовано виявленням порушень при проведенні ревізій обходів: по Микільському лісництву відсутні акти ревізій та протоколи розгляду планових ревізій у 2022 році. Викладене підтверджується копією наказу від 22.05.23 року №61. 09 червня 2023 року на підставі наказу від 09.06.2023 року № 72 «Про розірвання трудового договору» директора філії « Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» ( далі -Відповідач) за систематичне невиконання лісничим Микільського лісництва [PERSON] своїх обов`язків - у зв`язку з застосуванням раніше заходів дисциплінарного стягнення розірвати трудовий договір [PERSON] , лісничим Микільського лісництва за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків, покладені на нього трудовим договором, порушення трудової дисципліни. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді розірвання трудового договору мотивовано виявленням самовільної порубки дерев та не відображення даного факту в акті весняної ревізії, та притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 22.05.2023 року № 61. Викладене підтверджується копією наказу від 09.06.23 року №72. Вказаний наказ, представник позивача вважає незаконними, а звільнення [PERSON] з посади лісничого Микільського лісництва філії « Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» вважає незаконним та безпідставним з наступних причин: 1. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Частиною 1 ст. 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Згідно ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 року у справі №757/16203/16-ц (провадження №61-809св17), дисциплінарний проступок - винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме роботодавець зобов`язаний надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Разом з тим, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами (Постанова ВСУ від 19.10.2016 року у справі №6-2801цс15). Згідно наказу від 22.05.2023 року № 61 позивач при ознайомленні з наказом пояснення не надавав, однак зазначив про незгоду із винесеною доганою. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення. Так, згідно наказу від 22.05.2023 року № 61 в обґрунтування порушення трудової дисципліни, яка виявилась у бездіяльності щодо належного оформлення лісопорушень відповідач посилається на невиконання позивачем наказу від 16.03.2023 року № 39 «Про проведення планових ревізій обходів», однак не зазначає які саме заходи покладені на позивача ним не виконано . Крім того, посилається на п.2 , 17 посадових обов`язків лісничого, при цьому не зазначено коли затверджено та чи ознайомлений позивач з посадовою інструкцією лісничого Микільського лісництва філії « Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України ». Відповідач в наказі посилається на Посадові обов`язки лісничого, затверджених директором філії та з якими ознайомлений позивач. Однак, позивач на посаду призначений 19 січня 2023 року на підставі наказу №01-к у філію « Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України », що свідчить про відсутність посадової інструкції лісничого Микільського лісництва та факту ознайомлення з нею Позивача. На які відповідач посадові обов`язки посилається невідомо. Представник позивача зазначає позицію Верховного Суду України у справі № 331/2395/20, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівника не може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та поведінкою правопорушника. Таким чином оскільки позивач не був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками, а тому поставлені завдання не могли ними виконуватися, а відповідно їх невиконання чи неналежне виконання не є порушенням трудової дисципліни. З урахуванням викладеного вважає, що наказ від 22.05.2023 року № 61 «Про застосування стягнення» є незаконним, оскільки відповідачем не зазначено за невиконання яких трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією лісничого Микільського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України » позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності. 2. Відповідно до статті 43Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У пункті 22 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, статті40, пункту 1 статті41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Загальні підстави звільнення працівників визначені КЗпП України. Пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення Позивач звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою видання наказу про звільнення позивача стало оголошення йому догани наказом від 22 травня 2023 року №61. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Отже, головною умовою для звільнення працівника за пунктом 3 статті 40КЗпП України є невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Тобто, за правилами пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника за його трудовим договором чи випливають з ПВТР. Очевидно, що з відповідними правилами та обов`язками працівник має бути своєчасно та належно ознайомлений, оскільки, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17,провадження № 14-157 цс 19. Ще однією умовою звільнення за пунктом 3 статті 40КЗпП України є наявність вини працівника (у формі умислу чи необережності). Якщо поважні причини невиконання працівником його трудових функцій є, то, відповідно, вина його відсутня, а отже, звільнення за пунктом 3 статті 40КЗпП України проводити не можна. Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. А саме, для звільнення за пунктом 3 статті 40КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець звільнив за пунктом 3 статті 40 КЗпП України) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому для дотримання порядку звільнення роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього попереднього стягнення та коли. Тобто необхідна саме наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили стягнення, що передувало новому порушенню, а не просто фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 266/7382/18, провадження № 61-12663 св 19. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 161/6283/16-ц (провадження № 61-20068св18) Верховний Суд зробив висновок про те, що суд, вирішуючи спір, повинен з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню. При системному аналізі трудового законодавства потрібно дійти висновку, що порушення трудової дисципліни вважається систематичним, якщо працівник, який мав дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни (яке з нього не зняте або не втратило юридичного значення зі спливом часу), порушив її знову. Вирішуючи такий спір, суд повинен перевірити законність попередніх стягнень, оскільки тільки правомірно накладені стягнення можуть ураховуватися і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першоїстатті 40 КЗпП України. Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію у справах за аналогічних обставин. Так, у своїй постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 489/58/20, провадження №61-11862 св 20, ним зроблено такий висновок: «Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок». Отже, для звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень. При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним. За змістом закону, звільнення працівника згідно з пунктом 3 статті 40КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об`єктивні причини. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 740/4649/20 (провадження № 61-10206 св 22). У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 336/3679/17 (провадження № 61-227св18) зазначено, що виходячи із положень чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 частини першої статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Водночас не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Відповідно до наказу «Про розірвання трудового договору» від 09.06.2023 року №72 дисциплінарне стягнення у вигляді розірвання трудового договору мотивовано виявленням самовільної порубки дерев та не відображення даного факту в акті весняної ревізії, та притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 22.05.2023 року № 61. Однак, оскільки при призначенні на посаду позивача згідно наказу від 09.01.2023 № 01-к не було ознайомлено з цим наказом та посадовими обов`язками, та позивач не був проінформований належним чином про свої обов`язки його дії не можуть містити систематичне невиконання обов`язків та бути підставою для розірвання договору за даними підставами. Таким, чином вважає наказ від 09.06.2023 року №72 « Про розірвання трудового договору», є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем, як роботодавцем, не доведено фактів вчинення позивачем систематичного порушення трудової дисципліни, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і розірвання трудового договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник має право звернутись до суду за вирішенням трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права, в у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки. Також, позивач має право на про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вважаю його звільнення було здійснено з порушенням чинного трудового законодавства Так, за приписами ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповіднодост.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого1995 року №100 (надалі - Порядок). Згідно з п.п. 2, 3 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Як встановлено в ході розгляду справи, період вимушеного прогулу позивача триває з 15 червня 2023 року по 15 грудня 2023 року ( дата подачі вимоги про стягнення), тобто 183 дні на даний час. Згідно довідки відповідача, наданої на ухвалу суду про витребування доказів від 07.08.2023 року за постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого1995 року №100 середня заробітна плата , що обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якову відбувається подія( ( звільнення складає 14975 грн.00 коп. Середньоденний заробіток складає 483 грн.10 коп.. Відповідно сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, яка підлягає стягненню з відповідача становить 88 403 грн.30 коп. ( 183 дні х 483,10 грн.), без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. 23 червня 2023 року між адвокатом Снігуром А.С. та Позивачем [PERSON] була укладена угода про надання правничої допомоги. Згідно п.6 угоди гонорар за правничу допомогу, що надана та буде надаватися позивачу у зв`язку із підготовчими діями та судовим розглядом у справі про стягнення матеріальної та моральної шкоди, на вивчення та аналіз обставин цивільної справи, серед яких надання усної консультації , підготовка матеріалів для отримання страхового відшкодування, призначення та участь у проведенні експертного авто товарознавчого дослідження, збору письмових доказів, підготовка позовної заяви, прогнозована участь у судових засіданнях . За що позивачем було оплачено адвокату 10 000 грн. єдиною сумою, згідно умов угоди. Відповідно до прибуткового приходного ордеру №4 від 09.06.2023 р., відповідно до угоди про правову допомогу від 09.06.2023р.. На підставі викладеного, представник позивача просив прийняти позовну заяву до розгляду . \~ \~ \~ \~Визнати протиправним та скасувати наказ філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» від 22 травня 2023 року № 61 « Про застосування стягнення». Визнати протиправним та скасувати наказ філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» від 09 червня 2023 року № 72 «Про розірвання трудового договору». Поновити [PERSON] на посаді лісничого Микільського лісництва наказ філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України». Стягнути з відповідача на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмір 88407 ( вісімдесят вісім тисяч чотириста сім) гривень 30 коп. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у сумі 2147 грн. 20 коп. Не погодившись із доводами представника позивача, представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву, який мотивовано наступним. Отримавши та розглянувши позовну заяву (уточнену) від 15.12.2023 філія "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» вважає за необхідне надати наступній відзив. Вважають, що позовні заяви [PERSON] протиправні не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. В позовної заяві [PERSON] , його представник вказує, що до заяви додає Посадові обов`язки лісничого, затверджені 14.12.2018 директором ДП "Дніпровське лісове господарство". Але, фактично позивач не надав цей документ суду та відповідачу, чим порушив норми процесуального закону, а саме норми ст. 177 ЦПК України. Вважає, що позивач навмисно не надав саме цей документ суду тому що, саме в ньому є посилання на те, що при виконанні своїх обов`язків лісничий повинен керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних користувачів та власників лісів ». Вказана постанова №976, незалежно від документів, прийнятих установою, державним підприємством, яким делеговані державою повноваження щодо здійснення охорони лісів, встановлює на державному рівні певні обов`язки лісничого. Більш того, філія "Дніпровське лісове господарство" має Посадові обов`язки лісничого, затверджені 24.03.2023 директором. Але позивач, лісничий Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство" Прутько Д.М., ігнорував численні вимоги, ухилявся від підпису цього документу. Лише 26.05.2023 позивач підписав Посадові обов`язки лісничого, затверджені директором філії В. Коваленко у 2023, про що свідчить його особистий підпис, проставлений на 4 аркуші документу. Також намагаючись стверджувати, що до нього не були доведені його обов`язки вказує, що підписував Посадови обов`язки лісничого, затверджені лише 14.12.2018 директором ДП "Дніпровське лісове господарство". Але, по перше, відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 №988 «Про припинення Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код ЄДРПОУ 44768034) (втому числі філія, як відокремлений підрозділ) є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991686). По друге, Посадові обов`язки лісничого схожі за своїм змістом. По трете, дію нормативно-правового акту Кабінету міністрів України, постанови №976 ні хто не відміняв, її положення обов`язкові для виконання. Вказаний факт свідчить про те, що: 1. Позивачу були відомі його посадові обов`язки, передбачені нормативними документами: Посадовими об`явками лісничого та постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних користувачів та власників лісів », 2. Позивач продемонстрував небажання добросовісно виконувати свої обов`язки та намагається зловживати процесуальним законодавством. [PERSON] на підставі наказу "Про прийняття на роботу працівників" від 09.01.2023 № 01-к прийнято в порядку переведення з Державного підприємства "Дніпровське лісове господарство " на посаду лісничого Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», де він працював на посаді на протязі 6 місяців. В позовної заяві [PERSON] вказує, що йому про наказ про прийом на роботу не було відомо та його не було ознайомлено з посадовими обов`язками лісничого. Вважає, що такими твердженнями позивач, як особа яка раніше займала посади державного службовця, намагається ввести суд в оману, предстати перед судом як особа, яка не освічена, наївна, немає досвіду роботи. Більш того, заява [PERSON] про переведення на роботу до філії спростовує його тези. Позивачу було відомо про реорганізацію ДП " Дніпровське лісове господарство" шляхом припинення та він був обізнаний про: свою дільницю роботи в філії; своє місце роботи в філії; про посаду та заробітну плату в філії; йому було відомо про керівника філії, у якого був підлеглим. Крім того, [PERSON] , як посадова особа, як лісничий Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство" систематично: виходив на роботу; приймав участь в прийомі на роботу в лісництво працівників та допомагав майбутнім працівникам складати заяви; приймав участь в зборах лісничих філії "Дніпровське лісове господарство" та оперативних нарадах працівників філії, які проводилися керівництвом філії; керував підлеглими, які працювали в лісництві філії; спілкувався з колективом філії, іншими лісничими; надавав до філії "Дніпровське лісове господарство" звітність по витратах на виробництво; оформлював інші робочі документи; здійснював нарахування заробітної плати підлеглим працівникам лісництва, особисто підписував таки документи; надавав пояснення на ім`я директора філії "Дніпровське лісове господарство". Документи, які позивач складав виконуючи свої обов`язки та функції лісничого складалися, з таких обов`язкових елементів, реквізитів документа, як, наприклад, мали обов`язковий напис: "філія "Дніпровське лісове господарство"в різних відмінках та "підпис"- підпис лісничого. Більш того, [PERSON] за роботу на посаді лісничого отримував заробітну плату через банківську установу. Виписка по банківському рахунку [PERSON] надасть інформацію, що він за період роботи отримував заробітну плату від "філії "Дніпровське лісове господарство". Вказані факти додатково доводять те, що позивач намагається демонструвати недобросовісність та прихильність до брехні. Позивач, представник позивача помилково вказують на незаконність наказу філії "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 22.05.2023 №61 " Про застосування стягнення". Але, філія вважає що таке твердження позивача безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах закону. Так, ст. 64 ЛК України закріплено, що підприємства, установи, організації громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані: -забезпечувати посилення водоохоронних, захисних, клімато-регулюючих, санітарно-гігієнічних, оздоровчих та інших корисних властивостей лісів з метою поліпшення навколишнього природного середовища та охорони здоров`я людей; -забезпечувати безперервне, невиснажливе і раціональне використання лісових ресурсів для задоволення потреб виробництва і населення в деревині та іншій лісовій продукції; -здійснювати відтворення лісів; -забезпечувати підвищення продуктивності, поліпшення якісного складу лісів і збереження біотичного та іншого природного різноманіття в лісах; -здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень; -раціонально використовувати лісові ділянки. Таким чином, норми закону зобов`язують установи, організації, підприємства приймати заходи щодо збереження лісів. Згідно норм постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних користувачів та власників лісів », п. 2, 17 Розділу ІІ посадових обов`язків лісничого, лісничий є посадовою особою, несе відповідальність за охорону лісу від самовільних порубок, пожеж і інших лісопорушень та збереження ввіреного лісництву майна, проводить ревізії лісових ресурсів. Вказана постанова конкретизує та регламентує діяльність посадових осіб, лісничих установ, підприємств. Одним з таких підприємств, якому державою делеговані вказані повноваження було Державне підприємство "Дніпровське лісове господарство" та його правонаступник Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», а також філія «Дніпровське лісове господарство», яка здійснює свою діяльність у Дніпропетровській області. Інструкцією про порядок проведення ревізій лісових обходів (майстерських дільниць), затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України від 08.02.2010 №23 встановлено порядок проведення ревізій лісових обходів лісництва на предмет збереження лісів і майна, яке знаходиться під охороною матеріально- відповідальних осіб. Ревізії лісових обходів поділяються на планові, контрольні, раптові поточні та позапланові. Наказом філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - Філія) від 16.03.2023 № 39 «Про проведення планових ревізій обходів» передбачені певні заходи щодо впорядкування ревізій обходів. Згідно ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця. [PERSON] , як лісничий повинен був провести ревізію лісових ресурсів в Микільскому лісництві та результати ревізії надати до філії, але цього не робив. 16.05.2023 за № 562 до Філії надійшло повідомлення Східного офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про те, що відділом контроля використання лісового та мисливського господарства Департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в ході перевірки діяльності Філії виявлені порушення при проведенні ревізій обходів, а саме по Микільському лісництву відсутні акти ревізій та протоколи розгляду планових ревізій обходів. З пояснювальної записки від 19.05.2023 на ім`я директора філії [PERSON] вказав, що залишив документи у приймальної. Але де він залишав документи, кому надавав не відомо. Крім того, позивач не може підтвердити таку передачу документів. Він не надає доказів вручення документів та реєстрацію наданих документів, хоча йому відомо про існування Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5. Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Правил факт надходження документа до установи, підприємства обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, підприємства яка проставляється від руки або за допомогою штампа. Ненадання документів для затвердження результатів ревізій свідчить, що [PERSON] не виконав вимоги інструкції з діловодства, вимоги керівництва філії, проявив бездіяльність, порушив трудову дисципліну. Більш того, наявність пояснювальної записки від 19.05.2023 на ім`я директора філії свідчить про те, що лісничому Микільського лісництва [PERSON] було відомо про наказ про проведення ревізій; він проводив таку ревізію, але навмисно, з невідомих мотивів не надав матеріали ревізій до філії, директору. (Вважаємо, що матеріали ревізії свідчили про негативні показники в роботі [PERSON] тому він їх приховав.) Норми статті 139 Кодексу Законів про працю України встановлюють, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни. Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до [PERSON] було обґрунтовано застосовано стягнення у вигляді догани. Заперечуючи проти вказаного наказу Позивач, представник позивача в заяві посилається на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 18.01.2018 у справі 757/16203/16-ц, про те, що дисціплінарний проступок винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Філія згодна з трактуванням дисціплінарного проступку тому, що саме в даному факті прослідковуються складові дисциплінарного проступку посадової особи, лісничого Микільського лісництва Прутька Д.М., а саме: є нормативно правові акти: Лісовий кодекс України, Постанова №976, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, локальний нормативно - правовий документ - наказ про проведення ревізій, які встановлюють певний порядок дій посадової особи та є обов`язковими для виконання. Але [PERSON] , як посадова особа не виконав (не довів до логічного завершення свої обов`язкові дії) вимоги нормативних актів та не надав документи ревізії керівництву. Вказане свідчить про невиконання чи неналежне виконання працівником ( [PERSON] ) своїх трудових обов`язків : знав про нормативний акт ( наказ), наказ про проведення ревізій виконав, але документи не передав, хоча ні що йому не перешкоджало. Отже, прослідковується наявність причинного зв`язку між бездіяльністю і порушенням покладених на працівника трудових обов`язків. Вказане підтверджує послідовність та обґрунтованість дій роботодавця та свідчить про законність наказу філії "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 22.05.2023 №61 "Про застосування стягнення". На думку представника відповідача позивач, представник позивача помилково вказують на незаконність наказу філії "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 09.06.2023 №72 " Про розірвання трудового договору.". Але, філія вважає таке твердження позивача безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах закону. Позивача наказом №01-к від 09.01.2023 переведено на посаду лісничого Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство", де він працював до звільнення. На нього та на інших працівників діяли норми положень, інструкцій, наказів державного підприємства "Дніпропетровське лісове господарство", постанов Кабінету Міністрів України, законів України, що регулюють обов`язки посадових осіб. 29.05.2023 позивач підписав Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з філією "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Вся діяльність посадових осіб, лісничих кореспондується з постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних користувачів та власників лісів » з переліком обов`язків лісничого, а саме: здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від незаконних рубок; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства; мають право надсилати у відповідні державні органи матеріали про притягнення осіб, які порушили лісове законодавство до дисциплінарної, адміністративної і кримінальної відповідальності. Але [PERSON] , лісничий Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відмовився від виконання цих функцій та завдань. Отже, 08.06.2023 під час перевірки лісогосподарської діяльності, виїзду до Микільского лісництва, головним лісничим Філії було виявлено самовільну, незаконну порубку ростучих 44 дерев породи "дуб". Вказане свідчить про те, що при проведені весняної ревізії лісничим Микільского лісництва, [PERSON] , вищезазначене лісопорушення не було зафіксовано в документах, актах ревізії. Крім того, як виявилося по даному факту лісничий Микільського лісництва [PERSON] також не звертався з рапортом до філії про виявлені факти, а також не звертався до органів поліції із заявою про встановлення осіб, які здійснили незаконну порубку дерев на території Микільського лісництва. Своєю бездіяльністю лісничий Микільського лісництва Микільського лісництва, [PERSON] відмовився від виконання завдань, посадових обов`язків, що передбачені вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, п. 2, 13, 17 Розділу ІІ Посадових обов`язків лісничого, затверджені Директором філії. Більш того, [PERSON] , своєю бездіяльністю скрив факт незаконної порубки дерев; його бездіяльність, невиконання своїх обов`язків державному підприємству спричинено шкоду в розмірі 365456,77грн. Норми статті 139 Кодексу Законів про працю України встановлюють, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни. Філія вважає, що така бездіяльність додатково вже свідчила про системність протиправних дій (перший проступок - не надання документів ревізій, другий проступок не повідомлення про виявлені факти незаконної рубки), невиконання своїх обов`язків лісничим Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство" [PERSON] . Таки протиправні дії, порушення зобов`язання, передбаченого ст. 139 КЗоТ України працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір явилося підставами для прийняття рішення про розірвання з ним трудового договору. Більш того, протиправні дії [PERSON] , позивача надали підстави відповідачу для звернення до: - відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції головного управління поліції в Дніпропетровській області із заявою про незаконну порубку лісу та перевірку на причетність до скоєння кримінального правопорушення [PERSON] (вих. №01-05/307 від 13.07.2023 (отримано поліцією 18.07.2023). -органів Дніпропетровської обласної прокуратури (вхідний реєстраційний № 42071 від 13.07.2023). Відповідно до Глави Х Кодексу законів про працю України (ст. 147) за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Працівник двічі скоював дисциплінарні проступки: -16.05.2023 було виявлено, що лісничий Микільського лісництва [PERSON] не надав керівництву акти ревізій та 22.05.2023 (через 7 днів) з моменту виявлення проступку, до нього наказом №61 (не пізніше одного місяця з моменту виявлення проступку) застосовано стягнення. -08.06.2023 вдруге виявлено самовільну, незаконну порубку дерев, про яку лісничий Микільського лісництва [PERSON] не повідомив ні керівництво, ні органи поліції, чим скоїв дисціплінарний проступок. За скоєний проступок, за систематичність протиправних дій, за небажання чесно та сумлінно працювати роботодавець прийняв логічне - правове рішення про розірвання трудового договору з позивачем. При обранні виду стягнення роботодавцем враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну з його вини шкоду (сума шкоди складає 365456,77грн.), обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Працівника, з наказами про стягнення та про розірвання трудового договору було ознайомлено та він надавав пояснення ( 19.05.2023 та 09.06.2023). Таким чином вважаємо, що розірвання трудових відносин з [PERSON] було законним та логічним завершенням його безвідповідальної діяльності, пов`язаної з невиконанням ним своїх посадових обов`язків, порушенням трудової дисципліни, небажанням працювати чесно та сумлінно. В матеріалах справи знаходиться інформація представника позивача про орієнтований розрахунок витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи в сумі 12147,20 грн. Відповідач вважає, що такі витрати не можуть стягуватися з відповідача по даній справі тому, що не зрозумілі та не деталізовані. Крім того, особа, яка надає правову допомогу, правові послуги за укладеним договором з отримувачем такої допомоги/послуг повинен вимагати платню/гонорар від контрагента, з яким укладав договір. Філія "Дніпровське лісове господарство" не укладала з представником позивача угод. Крім того, відповідач не порушував права позивача, діяв в межах правових норм, передбачених Кодексом законів про працю України. В свою чергу позивач діяв в супереч: ст. 139 Кодексу законів про працю України, норм Лісового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, та протиправно, зловживаючи правом звернувся до суду з заявами про визнання наказів протиправними та про поновлення на роботі, стягнення на його користь заробітну плату під час вимушеного прогулу в сумі 88407.30грн. Позивач, представник в уточнювальній заяві від 15.12.2023 просить суд поновити [PERSON] на посаді лісничого Микільського лісництва стягнути на його користь заробітну плату під час вимушеного прогулу в сумі 88407.30грн. Вважає, що такі вимоги позивача не можуть бути задоволені тому, що вони протиправні. Відповідно до 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи. Відповідач - роботодавець не порушував прав, свобод, законних інтересів позивача. позивачу була надана можливість працевлаштуватися за переведенням та працювати в новому підприємстві; йому запропонована інтересна та поважна посада лісничого Микільського лісництва філії "Дніпровське лісове господарство", достойна заробітна плата. Такі умови праці його влаштовували, він прийняв та написав заяву про його переведення на роботу до філії. Водночас написанням заяви про переведення позивач прийняв на себе зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця. Але, в порушенні норм ст. 139 Кодексу законів про працю України, в порушенні прийнятих на себе зобов`язань не бажав виконувати свою роботу чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів, дбайливо ставитися до майна роботодавця. Відношення [PERSON] до виконання їм своїх трудових обов`язків було відображено в його навмисних діях, дисциплінарних проступках та в оцінках його діяльності наказами роботодавця. Відповідач вважає, що позивач не може довести ані суду, ані відповідачу протиправність дій відповідача тому, що сам не чесно та не сумлінно виконував свої зобов`язання перед роботодавцем укладаючи трудової договір. Позивач вказує, що відповідачем пропущено строк застосування дисциплінарного стягнення. Але це відповідає дійсності тому, що всі стягнення застосовувалися до [PERSON] вчасно, та в строк не більш місяця з моменту виявлення проступків. Таким чином, відповідач вважає, що позивач в заявах не розкриває та не доводить суду ознак, за якими необхідно визнати протиправними та скасовувати накази філії "Дніпровське лісове господарство": - №61 від 22.05.2023 "Про застосування стягнення"; №72 від 09.06.2023 "Про розірвання трудового договору" та підстав з яких позивача необхідно поновлювати на роботі. Навпаки філія Дніпровське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" доводить суду своє обґрунтоване право, передбачене Кодексом законів про працю України на застосування стягнення за порушення трудової дисципліни [PERSON] та про правомірність своїх дій щодо накладення стягнення та розірванні трудового договору з працівником, який не виконував, не належно виконував свої посадові обов`язки, не бажав виконувати свою роботу чесно та сумлінно та скоював дисціплінарні проступки. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в позові [PERSON] до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Дніпровське лісове господарство". У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Снігур А.С., просили задовольнити уточнену позовну заяву у повному обсязі. Також позивач [PERSON] пояснив, що при проведенні планових ревізій обходів складається комісія з чотирьох працівників лісництва і акти ревізій підписують всі учасники, потім їх підписує директор. Тому відповідно ними після проведення ревізій та підписання актів вони були передані директору для підписання до приймальні директора, при цьому реєстрація цих документів не ведеться і подальше місцезнаходження цих документів йому невідоме. Взагалі у наказі від 22.05.2023 року № 61 за порушення трудової дисципліни зазначаються акти 2022 року. Щодо наказу № 72 від 09.06.2023 зазначив, що як комісія, так і лісничий, при виявлені самовільної порубки живо ростучих дерев одразу повинен звертатися за цим фактом до правоохоронних органів у встановленому законом порядку. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на уточнену позовну заяву. Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача та думку представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом були вивчені наступні матеріали справи: копію паспорта та РНОКПП позивача, копію наказу № 61 від 22.05.2023, копію наказу № 72 від 09.06.2023, копію договору про надання правничої допомоги, від 09.06.2023, копію прибуткового касового ордеру № 4, копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія листа №01-05/308 від 13.07.2023, копію довіреності № 311 від 23.05.2023, копію довіреності №01-05/140 від 15.05.2023, копія листа Дніпропетровської обласної прокуратури, копія витягу з ЄРДР, копія довідки про розрахунок з лісничим Микільського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» [PERSON] , копія довіреності від 22.12.2023. Судом встановлено, що 22 травня 2023 року на підставі наказу від 22.05.2023 року № 61 «Про застосування стягнення» директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» за порушення трудової дисципліни до лісничого [PERSON] (Микільське лісництво) застосовано стягнення у вигляді догани (а.с.15). Застосування дисциплінарного стягнення мотивовано виявленням порушень при проведенні ревізій обходів: по Микільському лісництву - відсутні акти ревізій та протоколи розгляду планових ревізій у 2022 році. Згідно наказу від 22.05.2023 року № 61 позивач при ознайомленні з наказом пояснення не надавав, однак зазначив про незгоду із винесеною доганою. Тобто, в порушення вимог ч. 1 ст. 148 КЗпП України, згідно якої дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, дисциплінарне стягнення було застосовано до працівника за сплином зазначеного строку. Викладене підтверджується копією наказу від 22.05.23 року №61. Так, згідно наказу від 22.05.2023 року № 61 в обґрунтування порушення трудової дисципліни, яка виявилась у бездіяльності щодо належного оформлення лісопорушень відповідач посилається на невиконання позивачем наказу від 16.03.2023 року № 39 «Про проведення планових ревізій обходів», однак не зазначає які саме заходи покладені на позивача ним не виконано. Крім того, посилається на п.2 , 17 посадових обов`язків лісничого, при цьому не зазначено коли затверджено та чи ознайомлений позивач з посадовою інструкцією лісничого Микільського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Відповідач в наказі посилається на Посадові обов`язки лісничого, затверджених директором філії та з якими ознайомлений позивач. Однак, позивач на посаду призначений 19 січня 2023 року на підставі наказу №01-к у філію «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що свідчить про відсутність посадової інструкції лісничого Микільського лісництва та факту ознайомлення з нею Позивача. На які відповідач посадові обов`язки посилається невідомо. Таким чином оскільки позивач не був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками, а тому поставлені завдання не могли ними виконуватися, а відповідно їх невиконання чи неналежне виконання не є порушенням трудової дисципліни. З урахуванням викладеного суд вважає вірними посилання позивача, що наказ від 22.05.2023 року № 61 «Про застосування стягнення» є незаконним, оскільки відповідачем не зазначено за невиконання яких трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією лісничого Микільського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Так, 09 червня 2023 року на підставі наказу від 09.06.2023 року № 72 «Про розірвання трудового договору» директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» за систематичне невиконання лісничим Микільського лісництва [PERSON] своїх обов`язків- у зв`язку з застосуванням раніше заходів дисциплінарного стягнення розірвати трудовий договір [PERSON] , лісничим Микільського лісництва за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків, покладені на нього трудовим договором, порушення трудової дисципліни (а.с.16). Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді розірвання трудового договору мотивовано виявленням самовільної порубки дерев та не відображення даного факту в акті весняної ревізії, та притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 22.05.2023 року № 61. При цьому у своєму відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначається, що відповідач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неподання цих актів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до п.3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. А саме, для звільнення за пунктом 3 статті 40КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець звільнив за пунктом 3 статті 40 КЗпП України) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому для дотримання порядку звільнення роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього попереднього стягнення та коли. Тобто необхідна саме наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили стягнення, що передувало новому порушенню, а не просто фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 266/7382/18, провадження № 61-12663 св 19. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Частиною 1 ст. 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо доводів відповідача, що позивач був ознайомлений з наказом про прийом на роботу на посаду лісничого суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки представником відповідача до матеріалів справи не долучено будь якого документа який би підтверджував даний факт. Щодо посилання представника відповідача на той факт, що підприємство звернулося до правоохоронних органів із заявою про самовільну порубку дубу на території Микільського лісництва, вбачається, що дійсно, відповідно до діючого законодавства, підприємство звернулося із зазначеною заявою, одразу після виявлення незаконної порубки дерев на території лісництва (а.с.77). Щодо вимоги представника позивача про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2, 3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 09.06.2023, копію прибуткового касового ордеру № 4 від 09.06.2023 відповідно до якого вбачається, що [PERSON] сплачені послуги на користь адвоката Снігура А.С. у розмірі 8000, 00 грн., копію попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які складають 10147, 20 грн. враховуючи послуги за оплату судового збору, копію ордеру, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь [PERSON] судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved