Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-23 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її корить на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 2900,00 грн. щомісячно, на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) та грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21.02.2021 рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 2900,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист у цій справі перебуває на примусовому виконанні в Інгульському ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса). Зі складеного головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Шелегей Т.В. розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 23.10.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів відсутня, наявна переплата в сумі 7 064, 64 грн. Але так само вбачається, що відповідач аліменти сплачував хаотично, вносячи різні суми, іноді допускаючи прострочення платежів у кілька місяців. Разом із цим, позивачці відомо, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, працюючи автоелектриком з обслуговування великогабаритної техніки, вантажівок, для чого винаймає нежитлове приміщення - бокс - майстерню на території ТОВ ТФ «Агора» та останнім часом отримує стабільний дохід. Той розмір аліментів, який сплачує відповідач, на думку позивача, на даний час є недостатнім для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, забезпечення усіх її потреб, рівень витрат на дитину постійно зростає. Дівчинці вже виповнилося 7 років, вона вступила до школи, тож її вікові потреби значно змінилися порівняно з 2021 роком, коли було ухвалене рішення про стягнення аліментів в розмірі 2900,00 грн. Так, для забезпечення можливості навчання у школі в дистанційному режимі, окрім необхідних канцелярського приладдя, позивачкою для доньки був придбаний смартфон, щомісячно необхідно сплачувати за придбання посібників для навчання, забезпечувати доступ до інтернету та ін. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, отримує дохід, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, позивач вважає доцільним змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми на 1/4 частку від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказаної позиції у відзиві зазначено, що позивач належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання неповнолітньої доньки. Вказівки позивача на те, що вікові потреби дитини значно змінились порівняно з 2021 роком, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів у розмірі 2900,00 грн., не може бути підставою для ухвалення рішення про зміну встановленого судом розміру аліментів, а механізм застосуванням такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановленні рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується. Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2023 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони записані батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №138. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.02.2022 по справі №489/4010/21 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2900,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС у місті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа по вищевказаній справі. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] станом на 01.11.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів відсутня. За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс-13. В силу частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із зазначених норм закону випливає, що зміна способу аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку зі збільшенням витрат на дитину. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (статті 12, 81, 89 ЦПК України). Доказів того, що з лютого 2022 року (з моменту ухвалення рішення суду по справі №489/4010/21) по теперішній час змінився матеріальний або сімейний стан відповідача [PERSON] суду надано не було. Навпаки, у позовній заяві зазначено, що відповідач зараз здійснює підприємницьку діяльність, працюючи автоелектриком з обслуговування великогабаритної техніки, вантажівок. Про вказані обставини позивач вже повідомляла суд, коли зверталась з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, за результатами розгляду якої було ухвалено рішення по справі №489/4010/21. В своїй позовній заяві (№489/4010/21) вона також зазначала, що відповідач отримує високий дохід на рівні 30000,00 - 50000,00 грн. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували збільшення витрат позивача на утримання неповнолітньої доньки. Саме лише посилання позивача на зростання рівня витрат на дитину, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, інфляційні процеси, не є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів в розумінні статті 192 СК України, оскільки законодавцем, зокрема частиною другою статті184 СК України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Слід також зазначити про те, що з тексту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх обставин, які в силу закону можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, адже позивачем не наведено конкретно з відповідним наданням доказів, які зміни матеріального або сімейного стану сталися у неї (у випадку їх погіршення) або у відповідача (у випадку їх поліпшення); погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, або наявність інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] є розумним і не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітньої дитини і є більшим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до статті 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, позивачем не надано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з викладеного, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed