Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року (справа № 756/9379/18 провадження №2/756/4054/19) на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/8 частини (12,5%) на 1/10 частину (10%) від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розмір аліментів, 2) зменшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року (справа № 756/501/20 провадження №2/756/3078/20) на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/8 частини (12,5%) на 1/10 частину (10%) від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано 15.03.2019 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 13 липня 2018 року у справі № 756/342/18, на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання спільної малолітньої дочки - [PERSON] у розмірі 14 частини (25%) від усього доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24.04.2018 року. Також, відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року (справа №756/501/20) розмір аліментів, стягуваних з Позивача на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , зменшено з 1/4 (25%) на 1/8 частину (12,5%). Крім того, відповідно до Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року, відкрите виконавче провадження № [NUMBER], та з вересня 2019 року з Позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільного малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/8 частини (12,5%) від усіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.10.2017 року. Крім того, від першого шлюбу позивач має двох старших дітей [PERSON] та [PERSON] , на яких він сплачував аліментів в розмірі 33 % заробітної плати, а в подальшому зменшено до 25 %. Однак, повнолітні діти продовжують навчання, і тому на підставі заяви позивача від 04.04.2022 р., він добровільно відраховує 20 % заробітної плати. Також, Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2022 р. з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини заробітку. Позивач стверджує, що загальний розмір стягнення становить 55 %, тобто перевищує 50 % його заробітку, що порушує його права та суперечить статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з розміру його заробітної плати, навіть 10 % заробітку можуть забезпечити достатній розмір аліментів у грошовому виразі, та у 2,5 рази перевищують прожитковий мінімум для дитини на 2023 рік. У зв`язку з цим, з метою недопущення порушення конституційних прав та отримання можливості утримувати та забезпечувати нову сім`ю, у Позивача виникла необхідність у зверненні з даним позовом до суду про зменшення розміру аліментів, що вже стягуються. Ухвалою судді від 01 листопада 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 28 листопада 2023 року. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду на 23 січня 2024 року. У судове засідання [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином, заяв і клопотань на відкладення не надала. Відзив до суду не надходив. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 844, та малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 278. Шлюб між сторонами розірваний 15.03.2019 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва (справа №756/209/18, провадження №2/756/2474/19). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва (справа 756/9739/18, провадження № 2/756/4054/19) від 04.07.2019 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Також, рішенням Оболонського районного суду м. Києва (справа №756/501/20, провадження №2/756/3078/20) від 15.05.2020 року зменшено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва №2-н/756/342/18 від 13.07.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 1/8 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із заявою від 04.04.2022 року про добровільне відрахування аліментів на дітей, які продовжують навчання із [PERSON] відраховуються аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] із заробітної плати на соціальний рахунок [PERSON] у розмірі 20% щомісяця, до 30.06.2025 року. 06 вересня 2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2019 року. Від даного шлюбу в Позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.2020 року. Згідно з постановою державного виконавця від 22.04.2022 р., з позивача на користь [PERSON] , на підставі виконавчого листа № 212/2688/22 від 07.04.2022 р. здійснюється стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/10 частина заробітку. Відповідно до довідки № В-с-664 від 26.09.2023 року заробіток [PERSON] за останні 9 місяців становить 744408,28 гривень; видано 267164,71 гривень. При вирішенні даної справи суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Надаючи оцінку доводам позивача у співставленні із зібраними у справі доказами, суд зазначає, що в обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він уклав інший шлюб, у нього народилась дитина та він сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/10 частини заробітної плати (доходів) щомісячно. Проте, лише зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини та стягнення на неї аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19. Так, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку із народженням дитини від іншого шлюбу та стягнення на неї аліментів. Навпаки, під час розгляду справи за позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] суд врахував, що загальний розмір стягнення аліментів з позивача становив 70,5 %, та вирішив зменшити розмір аліментів з частини на 1/8 частину. Крім того, хоча позивач і сплачує аліменти додатково на дочку [PERSON] у розмірі 1/10 доходу, водночас на момент вирішення судом питання про зменшення аліментів (15.05.2020), він сплачував 33 % на двох неповнолітніх дітей, а на даний час на період навчання він сплачує їм 20 % доходу. На даний час, як вказує сам позивач, загальний розмір стягнення складає 55 %, що у порівнянні з ситуацією станом момент ухвалення рішення суду від 15.05.2020 р. не доводить погіршення матеріального стану позивача. Навпаки, як вбачається з довідок про його заробітну плату, вона є достатньою для сплати аліментів у розмірі, що забезпечує нормальний розвиток дітей, а також для утримання інших дітей. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок утримання інших дітей. Як випливає з доводів позивача, він просить зменшити розмір аліментів тому, що навіть у випадку зменшення це буде достатньо для утримання дітей, однак такі підстави для зменшення розміру аліментів не передбачені законом, а доказів на підтвердження значного поліпшення матеріального стану відповідачки, суду не надано. Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на сплату ним аліментів на інших двох повнолітніх дітей на період навчання, як на підставу зменшення аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] оскільки сплата таких аліментів у визначеному позивачем розмірі здійснюється добровільно, і обов`язок по утриманню вказаних дітей не виник у позивача після стягнення аліментів на [PERSON] та [PERSON] , а існував навіть у більшому розмірі на момент зменшення позивачу аліментів. Також, суд відхиляє посилання позивача на те, що розмір сплачуваних ним аліментів перевищує 50 % його заробітної плати, як підставу для зменшення аліментів, оскільки відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», граничний розмір відрахувань аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 % заробітної плати. Враховуючи, що розмір стягнення аліментів з позивача становить 55 %, а на неповнолітніх дітей взагалі 35 %, що в будь-якому разі не перевищує граничних 70 %, то права позивача не порушуються.

Outcome: dismissed