Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-14 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником зарядних пристроїв (станції для зарядження електромобілів), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартістю 67 000 грн, шо є еквівалентом 2 502,80 дол. США відповідно до курсу НБУ на дату оплати на підставі договору купівлі-продажу обладнання від 30 червня 2020 року № 02-07-2020-8/1, укладеного між ним та відповідачем. Крім того, 30 червня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди вищевказаного обладнання з обов`язковим викупом № 02-07-2020-8/2 зі сплатою орендної плати в розмірі 2,25% в місяць від вартості обладнання. Термін оренди складає один рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 30 червня 2021 року. Позивач зазначає, що він 14 вересня 2021 року на електронну адресу відповідача було направлено лист з проханням виконати взяті на себе зобов`язання, а саме: викупити об`єкт оренди та сплатити його вартість у розмірі 67 000 грн, а також суму несплаченої оренди - 20 704 грн, шляхом перерахування на його поточний рахунок, однак вказаний лист був залишений відповідачем без відповіді. Крім того, з початку дії договору оренди жодних щомісячних платежів, які ним передбачені ТОВ «Група Електроюа» не сплачувало. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за договором оренди, а також не здійснив обов`язкового викупу такого технічного обладнання. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача оплату за обладнання в розмірі 2 502 дол. США та заборгованість з орендної плати в сумі 675,54 дол. США, всього: 3 177,54 дол. США що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату звернення до суду (01 жовтня 2021 року) становить 84 522,56 грн. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року вищевказану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва. 30 листопада 2021 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху. Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 лютого 2023 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачеві 15-денний термін для подання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. З матеріалів справи вбачається, що сторони отримали копії ухвали про відкриття провадження, а відповідач - також копію позовної заяви з додатками, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про належне повідомлення відповідача про наявність щодо нього справи в суді. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач є власником станції заряджання електромобілів змінного струму, модель eUA-1/1, заводський номер 1228, «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЄ, код ДКПП 27.11.50-33.00» клас 1, тип системи заземлення TN?S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц), яка введена в експлуатацію і знаходиться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Соборна, 6, що підтверджується договором купівлі-продажу обладнання від 30 червня 2020 року № 02-07-2020-8/1, укладеним між позивачем та відповідачем. 30 червня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом № 02-07-2020-8/2. Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування із зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості одна одиниця. Пунктом 1.1.1. установлено, що загальна вартість об`єктів оренди становить 67 000 гривень, що на дату укладання цього договору ціна у перерахунку до долара США становить 2 502,80 дол. США. Згідно з пунктом 3.1. договору термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 30 червня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1. договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,25% в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, яка вказана п. 1.1.1. даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом НБУ на день виплати коштів. Пунктом 4.2. встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця, наступного за звітним. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 56,31 доларів США на місяць (2,25 % від вартості обладнання, яке становить 2 502,80 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Згідно з пунктом 6.1. договору встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання даного договору та відповідної специфікації об`єкта оренди. Пунктом 8.1. вказаного договору визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами, визначеними у цьому договору не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до орендаря після сплати останнім орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 2 502,80 дол. США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Таким чином, враховуючи, що вищевказана зарядна станція на праві власності належать [PERSON] , то його вимоги щодо повернення орендної плати ґрунтуються на нормах закону. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Як вже встановлено судом, відповідно до пункту 4.2. договорів оренди орендна плата сплачується щомісячно, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця, наступного за звітним. Так, відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З позову вбачається, що у порушення вимог договору відповідачем не було сплачено орендну плату та обов`язкового викупного платежу в кінці строку дії договору, у порядку передбаченому пунктом 8.1. договору оренди. Водночас позивачем, 18 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку було направлено відповідачеві лист з проханням сплати кошти за оренду технічного обладнання, а також викупити таке обладнання. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] вказував на те, що ТОВ «Група Електроюа» допустило заборгованість із орендної плати та не викупило об`єкт оренди, у зв`язку з чим просив стягнути заборгованість в сумі 3 177,54 доларів США, що еквівалентно 84 522,56 грн (станом на день подачі позову - 01 жовтня 2021 року). Враховуючи вищевикладене, а також, що позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про бажання отримати належні йому виплати, на які останній жодним чином не відреагував, відповідач не надав відзиву до суду, чим приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, розмір заборгованості з орендної плати за договором від 30 червня 2020 року № 02-07-2020-8/2 станом на 30 червня 2021 року складає 18 890,29 грн (56,31 дол. США помножене на курс НБУ на день виплати коштів, тобто на 29 число кожного місяця за який утворився борг), розмір заборгованості зі сплати обов`язкового викупного платежу становить 86 916,39 грн (2 502,80х27,18 (курс НБУ на день виплати коштів, тобто закінчення строку дії договору - 30 червня 2021 року)= 86 916,39). Правильність нарахованих позивачем сум заборгованості судом перевірена, виявлено неточності щодо розрахунку. Зокрема, позивач просить стягнути заборгованість за договором орендни обладнання з обов`язковим викупом в сумі 84 522,56, розрахувавши заборгованість наступним чином: 2 502 (вартість обладнання)+675,54 (орендна плата за 12 місяців)=3 177,54 дол. СШАх26,6 грн (офіційний курс НБУ на дуту звернення до суду - 01 жовтня 2021 року) = 84 522,56 грн. Водночас, суд зауважує, що договором оренди визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії договору (пункт 8.1.), та встановлений строк дії договору до 30 червня 2021 року (пункт 3.1.), тобто розміри викупних платежів та орендної плати повинні бути визначені на момент закінчення дії договору оренди. З огляду на викладене, беручи до уваги, що відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі визначеному позивачем, тобто 84 522,56 грн. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 908 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved