Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ)\~, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, у якому просять: визнати за\~ [PERSON] \~право власності на 2/3 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати за\~ [PERSON] \~право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ..\~ [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , однак не оформила її.\~ 13.11.2008 [PERSON] склала заповіт, за яким належний їй житловий будинок по [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є померла [INFO] [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 11.12.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачі\~ [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили справу розглядати за відсутності позивачів. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ)\~ в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ)\~ від 29.11.2023 за №09-04/18/258 від 11.11.2023 за №09-04/18/223, копії погосподарської книги домогосподарства, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 господарство відносилося до колгоспного типу двору, у якому проживали і були зареєстровані [PERSON] - голова двору, члени: [PERSON] , [PERSON] . На день смерті [PERSON] [INFO] разом із ним за вказаною вище адресою проживали його мати [PERSON] , брат [PERSON] .. На день смерті [PERSON] [INFO] разом із нею за вказаною вище адресою проживали її син [PERSON] , її чоловік [PERSON] , який зареєстрований в с. Нова Могильниця. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 24.07.2023, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 71,6 кв.м., з якої житлова 32,9 кв.м. Відповідно до висновку про вартість майна: будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по\~\~ [ADDRESS] , станом на 18.09.2023 становить 96870 (дев`яносто шість тисяч вісімсот сімдесят ) грн. \~Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~належало по 1/3 частки житлового будинку кожному. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133,135 Сімейного кодексу України, [PERSON] народився [INFO] в селі Романівка, Теребовлянського району, Тернопільської області та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2023, виданого повторно Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністертва юстиції, [PERSON] помер [INFO] в м.Чортків, Чортківького району, Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина, однак не встигла її оформити. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в селі Романівка, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.05.1995. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.05.1992. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2022, виданого Теребовлянським відділом реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] померла [INFO] в селі Романівка, Тернопільського району, Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Романівської сільської ради Кацан Г.М. від 13.11.2008, за яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] заповіла [PERSON] . \~ \~ \~ \~З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за № 217/02-31 від 11.09.2023, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на ім`я померлої [PERSON] . Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України чоловік померлої [PERSON] відмовився від обов`язкової частки у спадковому майні. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за [PERSON] права власності на 2/3 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] \~права власності на 1/3 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved