Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-22 00:00:00

1.Позиція сторони позивача 10.07.2023 р. представник Смілянської окружної прокуратури звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому зазначив, що ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №699/874/22 клопотання захисника обвинуваченого [PERSON] адвоката Кучеренко Н.В. про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 106, 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито. Щодо фактичних обставин справи. [PERSON] органами досудового розслідування обвинувачувався у тому, що 12 лютого 2021 року близько 23 годині 40 хвилин, перебуваючи по вул. Ярослава Мудрого, 28 г, в м. Корсунь-Шевченківському Черкаської області, біля приміщення магазину «Смак», на ґрунті неприязних відносин до [PERSON] [INFO] , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, схопив [PERSON] обома руками за ноги та перекинув його на бетонну площадку, де останній упав на лівий бік та в момент підйому [PERSON] із бетонної площадки, перебуваючи позаду нього, наніс останньому близько шести ударів кулаками рук в область потиличної частини голови, а також його тулуба із лівої та правої сторони, в результаті чого, відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/11 від 22.02.2022, спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синців грудної клітки не спричинили короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. В ході судового розгляду, обвинувачений [PERSON] , його законний представник, підтримали клопотання адвоката Кучеренко Н.В. про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Суд, приймаючи вказану ухвалу роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття та порядок оскарження ухвали. Ухвала суду про закриття кримінального провадження набрала законної сили 28.02.2023. Щодо підстав для стягнення з відповідача коштів. В результаті отриманих по вині [PERSON] , тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] за даними висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/11 від 22.02.2022 та медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] [INFO] за №586, перебував на лікуванні у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради за період з 06.03.2021 по 29.03.2021. Таким чином, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області у справі №699/874/22 від 21.02.2023 підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Як вбачається з листа КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» за №05-34/342 від 24.03.2023 та довідки розрахунку, хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному секторі КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» з 06.03.2021 по 29.03.2021, а саме 23 ліжко-днів. Діагноз: струс головного мозку, відновний період 12.02.2021, у вигляді стійкого цефалгічного синдрому, церебрастенічного синдрому, розсіяної органічної неврологічної симптоматики. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок) за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим. Щодо підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді та органів, уповноважених на здійснення функцій у спірних правовідносинах. Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Водночас, слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року передбачено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям і лише прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає. Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого в сумі 12 315,62 грн були понесені КНП «КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області», засновником якого є Корсунь-Шевченківська міська рада, та враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому органами уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах є Корсунь-Шевченківська міська рада. Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Корсунь-Шевченківською міською радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень. Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілої від злочину, яке проведено за рахунок коштів комунального закладу та міського бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи місцевого самоврядування та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів обласного бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо. Невжиття Корсунь-Шевченківською міською радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури. Другим позивачем у справі, в інтересах якого прокуратурою заявлений позов, є Національна служба здоров`я України, як уповноваженого органу на виконання функцій держави, якою здійснювалося фінансування видатків лікарні за рахунок програми медичних гарантій та оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів державного бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 6 121,27 грн., на підставі укладеного між НСЗУ та КНП у 2021 році договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Смілянська окружна прокуратура листом за №52/3-2531вих-23 від 21.04.2023 повідомила Національну службу здоровя України, в якому зазначалось про вчинене кримінальне правопорушення та завдані збитки, та вжиті заходи щодо стягнення коштів. НСЗУ листом за №16449/2-16-23 від 09.05.2023 повідомили, що послуги КНП «Корсунь-Шевченеківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НЗСУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету та не заперечують щодо звернення прокуратури із даним позовом до суду, що свідчить про неналежне виконання покладених на них законом обов`язків по управлінню закладом охорони здоров`я. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача кошти в сумі 12315,62 грн, які витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення 2.Позиція сторони відповідача Ознайомившись з позовною заявою позивача, вважає що позовні вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню в силу наступного. Дійсно йому було пред`явлено обвинувачення, що 12.02.2021 року близько 23 годин 40 хвилин, перебуваючи по [ADDRESS] , біля приміщення магазину «Смак», на ґрунті неприязних відносин до [PERSON] наніс останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-11-01/11 від 22.02.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Стороною обвинувачення внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення (проступок) за № 12021255340000078, де його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю. Свою позицію мотивує тим, що в Корсунь - Шевченківському районному судді перебуває на розгляді обвинувальний акт по зазначеній вище події, відносно [PERSON] , який 12.02.2021 року близько 23 годин 40 хвилин перебуваючи по [ADDRESS] , біля приміщення магазину «Смак», на грунті неприязних відносин завдав йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості і його дії стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст. 122 КК України. Тілесні ушкодження виявлені у [PERSON] утворилися не від умисних його дій, оскільки в момент, коли він нібито наносив йому удари, перебував у стані, який перешкоджав йому здійснювати будь -які умисні дії, які вимагали застосування фізичної сили. Ухвалою Городищенського районного суду від 21.02.2023 року, його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 106, 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а відкрите відносно нього кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито. Ухвала Городищенського районного суду від 21.02.2023 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закритгя провадження, не має преюдиційного значення у цій справі при вирішенні питання щодо його вини у нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] . Стаття 1206 ЦК України передбачає, що на особу, яка вчинила злочин, крім загального обов`язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, покладається також обов`язок відшкодувати закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого. Зазначена норма закону говорить саме про відшкодування витрат, які поніс заклад охорони здоров`я на лікування потерпілого. Відшкодування витрат закладу охорони здоров`я має здійснювати особа, яка вчинила злочин. Тобто стосовно такої особи має бути обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили. Детально про порядок пред`явлення відповідного позову роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 р. №1 "Про відшкодування\~витрат на\~стаціонарне лікування\~особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судовій\~витрат",\~де чітко\~зазначено,\~що відповідальність\~за відшкодування\~витрат на\~стаціонарне лікування\~особи,\~яка потерпіла\~від злочину, може покладатися па засуджених. Крім цього, прокурор підставу представництва інтересів держави в суді обґрунтував тим, що заклад охорони здоров`я КНП «Корсунська багатопрофільна лікарня», де перебував на лікуванні [PERSON] є комунальним закладом засновником якого є Корсунь - Шевченківська міська рада та одним із джерел фінансування є кошти місцевого бюджету та кошти, отримані за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, - НСЗУ. За наданим Статутом, КНП «Корсунська багатопрофільна лікарня» є комунальним закладом охорони здоров`я Корсунь - Шевченківської міської ради, який на момент виниклих правовідносин був юридичною особою, мали самостійний баланс, розрахункові рахунки в банківських установах та комунальне майно закріплене за ним на правах оперативного управління. Право оперативного управління визначається як речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах встановлених чинним законодавством, а також власником майна.Офіційне представництво у державних органах покладалося виключно на головного лікаря закладу охорони здоров`я. КНП «Корсунська багатопрофільна лікарня» є самостійним суб`єктом господарських відносин із чітким розподілом повноважень засновника та інших суб`єктів управління ( головний лікар закладу охорони здоров`я). А тому підсумовуючи, вище зазначене та аналізуючи вимоги Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України, вважає, що заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури не довів, що суб`єкт владних повноважень Корсунь Шевченківська міська рада є нібито учасником спірних правовідносин за участю самої юридичної особи і зобов`язана звертатися за захистом її порушеного права. За чинним законодавством та наданим Статутом таке право належить до виключної компетенції КНП «Корсунська багатопрофільна лікарня», який є юридичною особою публічного права, самостійно приймає рішення і здійснює діяльність у межах компетенції, передбаченої чинним законодавством України, та має право від свого імені укладати договори, бути позивачем та відповідачем у судах. Що стосується НСЗУ, то як зазначено у листі голови НСЗУ з посиланням на норми Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 № № 1101, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. При тому, що прокурор підставою представництва інтересів держави зазначає невжиття позивачами заходів щодо стягнення цих коштів. Постає питання, яким чином пояснюється представництво прокурора НСЗУ через призму ч.ч. 3,4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру". Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені, повноваження з такого захисту. За наведених обставин, вбачається відсутність, підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі в особі НСЗУ та Корсунь - Шевченківської міської ради, а тому позовна заява підлягає залишений без розгляду. 3.Судовий розгляд. В судовому засіданні представник прокуратури підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. В судове засідання представник особи, в інтересах якої подано позов Корсунь-Шевченківської міської ради, викликаний належним чином, до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі (а.с.128). В судове засідання представник особи, в інтересах якої подано позов Національна служба здоров`я України, викликаний належним чином, до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі (а.с.147-148). В судове засідання відповідач [PERSON] з`явився, позов не визнав. Представник відповідача адвокат Кучеренко Н.В. просила у повнові відмовити у повному обсязі на підставах, зазначених у відзові, вважала, що позов недоведений, висновок експерта є недопустимий доказ, свідок [PERSON] надав неправдиві свідчення, а свідок [PERSON] надав покази, які не мають значення по справі, ухвала Городищенського районного суду не має преюдецільного значення. Представник третьої особи КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.92, 93). Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : -Ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 р. про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України в зв`язку із закінченням строків давності ( а.с.16-17) -Лист Смілянської окружної прокуратури від 23.03.2023 (а.с.18-20) -Лист КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 24.03.2023 щодо витрат на лікування (а.с.21-22). -Запити представника позивача (а.с.23-33) -Копія статуту КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» (а.с.34-45) -Копія Витягу з ЄРДР № 12021255340000078 від 19.03.2021 р. за ст. 125 ч.2 КК України ( а.с.46) -Копія повідомлення про підозру (а.с.47-49) -Копія висновку експерта №05-11-01/11 (а.с.50-55) -Копія висновку експерта № №05-11-01/55 (а.с.56-60) -Копія висновку експерта №05-11-01/38 (а.с.61-65) -Копія обвинувального акту відносно [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України (а.с.66-76) -Копія паспорта відповідача ( а.с.77) -Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.78-80, 111-116, 149-152) -Копія наказу від 31.05.2023 (а.с.81) -Копії листів Смілянської окружної прокуратури (а.с.82-85) -Довідка з Єдиного державного демографічного реєстру відносно відповідача (а.с.88) -Відзив на позовну заяву ( а.с. 109-111) - покази свідка [PERSON] про те, що по кримінальному провадженню за обвинувачення відповідача він був потерпілий. Справа стосувалась того, що 12.02.2021 р. приблизно о 23 годині,біля магазина «Смак» м.Корсунь-Шевченківський між ним та відповідачем відбулась бійка, під час якої відповідач наносив йому удари кулаками в голову та по тілу.Після закінчення бійки він та інші звернулись до органу поліції, однак їх відправили додому. Через декулька днів він звернувся до лікарні, так як відчував головні болі.Приблизно місяць лікувався в Корсуньб-Шевченківській лікарні, шкоду йому відповідач не відшкодував.На теперішній час в Корсунь-Шевченківському суді розглядається кримінальне провадження по тому ж факту, де він обвинувачений, а відповідач по етпрпілий за ст. 122 КК України. - покази свідка [PERSON] про те, шо 12.02.2021 р. ввечері біля магазжина «Смак» м.Корсунь-Шевченківський він був свідком браки між відповідачем та [PERSON] після бійки була викликана швидка [PERSON] . Йому відомом, що [PERSON] також проходив лікування в Корсунь-Шевченківській лікарні. 4.Мотиви суду У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Вивчені матеріали справи показали, що кримінальне провадження відносно відповідача було закрито з нереабілітуючих підстав, ухвала суду набрала законної сили, відповідач не заперечував проти закриття кримінального провадження, ухвалу суду не оскаржував. Отже, вказаною ухвалою, що набрала законної сили, були встановлені обставини спричинення шкоди потерпілому і те, що шкоду здоров`ю потерпілого було спричинено саме відповідачем. Так як зазначена ухвала набрала законної сили, суд не вправі вдаватися в оцінку правомірності дій потерпілого, а тому аргументи сторони відповідача у цій частині не заслуговують на увагу. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. При цьому, Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з листа КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» за №05-34/342 від 24.03.2023 та довідки розрахунку, хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному секторі КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» з 06.03.2021 по 29.03.2021, а саме 23 ліжко-днів. Діагноз: струс головного мозку, відновний період 12.02.2021, у вигляді стійкого цефалгічного синдрому, церебрастенічного синдрому, розсіяної органічної неврологічної симптоматики. Всього на лікування витрачено закладом 12 315,62 грн. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок) за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим . Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. При цьому розрахунок витрат на лікування потерпілого проведено відповідно до зазначено порядку, незгода сторони відповідача з цим розрахунком нічим не підтверджена і не обґрунтована, а тому в цій частині заперечень сторони відповідача суд також не погоджується зі стороною відповідача. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» і наявна вина [PERSON] , а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся. Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. На цих підставах суд дійшов висновку задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо аргументу сторони відповідача щодо неналежного позивача, суд також не погоджується з цією позицією, бо по справі маються докази того, що Корсунь-Шевченківська міська рада, як власник КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» не зверталась з відповідним позовом до суду, не бажає цього робити, була попереджена про звернення прокурора з відповідним позовом. Вказаний висновок узгоджується з постановою Великої палати Верховного суду (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020), постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 ,постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 р. Щодо інших аргументів сторони відповідача, то треба зазначити, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). З урахуванням цього, суд вважає, що інші аргументи сторони відповідача є не суттєвими і такими, що не впливають на мотиви прийнятого судом рішення. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved