Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 03 лютого 2003 року між ним, [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис за №1. Шлюб розірвано за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачкою. 12 вересня 2023 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області винесено судовий наказ №279/4392/23 про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. При винесені вищевказаного судового наказу судом не взято до уваги обставин, які зазначені вимогами ст.182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів. На сьогоднішній день, у нього на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Вважає, що для забезпечення потреб дітей від різних шлюбів, доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/3 частки від усіх його доходів та поділити порівну на двох дітей, тобто по 16,5 відсотків на кожну дитину. Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця та жителя м. Коростеня на підставі судового наказу № 279/4392/23 від 12 вересня 2023 року, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) та поділити порівну на двох дітей від різних шлюбів тобто по 16,5% на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачам строк для подачі відзиву та позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком була отримана відповідачем 05.12.2023 року. 19.12.2023 року [PERSON] подала відзив на позов в якому зазначила, що заявлені вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні , оскільки зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. У встановлений строк позивач відповіді на відзив до суду не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 12.09.2023 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області у цивільній справі №279/4392/23 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 11.07.2023 року до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] у позивача народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24.03.2020 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Отже, як на підставу своїх вимог позивач зазначає про зміну свого сімейного стану. Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду і закон не передбачає такої можливості лише за наявності зміни сімейного стану платника аліментів без врахування обставин, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13. Розмір аліментів, визначений судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2023 року у цивільній справі №279/4392/23 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач є батьком іншої дитини, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина [PERSON] , [INFO] , який народився від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , і суперечитиме інтересам дитини. Обидві дитини, як від першого так і від другого шлюбу позивача, мають право на гідне та забезпечене життя, а їх батько, у свою чергу, який є людиною працездатного віку, зобов`язаний брати участь у забезпеченні їх благополуччя. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, з урахуванням поданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України.

Outcome: dismissed