Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог вказуючи, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка мешкала в м. Горлівка Донецької області та перебувала на обліку у Костянтинівсько - Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Після смерті відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії. На запит нотаріуса щодо спадкового майна відповідачем зазначено, що недоотримані суми пенсії [PERSON] відсутні, але наявна заборгованість по виплаті пенсії, яка обліковувалась в Головному управлінні, як заборгованість за рішенням суду. З 01 березня 2016 року по 31 липня 2019 року пенсія [PERSON] не була виплачена відповідачем. Поновлення виплати пенсії [PERSON] було почато лише з серпня 2019 року. Вважає, що невиплата їй належної матері недоотриманої пенсії відповідачем не відповідає чинному законодавству України, є такою, що перешкоджає реалізації її прав як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. В ході судового розгляду уточнила позовні вимоги та зменшила їх розмір, вказавши, що просить суд визнати за нею право власності на суми недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.03.2016 року по 31.07.2019 року у розмірі 51011,54 грн, які слід стягнути їх на її користь. У судове засідання позивач не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві на позов. В відзиві на позов зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Костянтинівці як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. З 01.03.2016 виплата пенсії [PERSON] припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. Недоотримана пенсія померлої [PERSON] розрахована відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згілно якого нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, розмір пенсії залежить від дати звернення до територіального органу пенсійного форду особи, яка має право на спадщину. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №200/12572/18-а зобов`язано поновити нарахування та виплату [PERSON] з 01.03.2016 року і виплатити заборгованість в повному обсязі. На виконання рішення суду виплату пенсії [PERSON] було поновлено з 01.07.2019 шляхом нарахування поточного розміру пенсії та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок. Доплата за період з 01.03.2016 по 30.06.2019 в розмірі 61849,32 грн обліковується в Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду. Після надходження у жовтні 2022 року до Головного управління інформації про смерть пенсіонера було встановлено, що за період з 01.03.2021 по 30.06.2021 на поточний рахунок [PERSON] , була перерахована сума у загальному розмірі 10845,32 грн., яка підлягає поверненню у зв`язку зі смертю пенсіонера. Станом на 20.10.2023 переплату пенсії [PERSON] за період з 01.03.2021 по 30.06.2021 у сумі 10837,78 грн на рахунок Головного управління не повернено. Вважає, що головним управлінням не допущені порушення права позивачки, тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач безпідставно припинив виплату пенсії [PERSON] . Через перебування спадкодавці у м. Горлівка, позивачка тільки 22.10.2022 року змогла звернутися до нотаріуса щодо реалізації мого права на спадкування за законом. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Діями (бездіяльністю) посадових осіб Головного управління ПФУ в Донецькій області порушуються її права як спадкоємця. Вказує, що в інший спосіб неможливо реалізувати її право на спадкування. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] доводилася донькою [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.1972. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2022 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . З копії спадкової справи № 354/2022 вбачається, що [PERSON] звернулася до Першої київської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та державним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] ГУ ПФУ в Донецькій області у своїх відповідях на запит нотаріуса від 22.10.2022 №6440/02-16, від 01.11.2022 №7105/02- 14, від 03.03.2023 №1447/02-14, від 09.06.2023 №3262/02-14, від 08.08.2023 №12684/8 Головним управлінням листами від 15.11.2022 №0500-0217-8/68194, від 09.12.2022 №0500-0218-8/72974, від 03.05.2023 №0500-0217-8/35955, від 15.06.2023 №0500-0216- 8/51197, від 17.08.2023 №0500-0216-8/70098 повідомило, що недоотримані суми пенсії [PERSON] на підставі ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV відсутні, але наявна заборгованість по виплаті пенсії, яка обліковувалась в Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, оскільки пенсіонер за життя із заявою про поновлення виплати пенсії не звертався. Постановою державного нотаріуса Першої київської ДНК 02.09.2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Підставою відмови зазначена інформація з вищевказаних відповідей ГУ ПФУ в Донецькій області про відсутність спадкового майна. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2018 № 200/12572/18-а, визнано противоправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зобов`язано поновити нарахування та виплату пенсії [PERSON] з 01 березня 2016 року, виплатити заборгованість в повному обсязі. З копії електронної пенсійної справи [PERSON] вбачається, що розмір нарахованої , але не отриманої [PERSON] за життя пенсії, складає 51011,54 грн. Переплату пенсії [PERSON] за період з 01.03.2021 по 30.06.2021 у сумі 10837,78 грн на рахунок Головного управління не повернуто. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем [PERSON] свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді не виплаченої пенсії спадкодавцю за період з 01.03.2016 року по 31.07.2019 року у розмірі 51011,54 грн. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві [PERSON] суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалось, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії спадкодавцеві з 01.03.2016. Отже, в даному випадку, призначена довічна пенсія спадкодавця мала обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати). З копії спадкової справи вбачається, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою після смерті матері. Інших спадкоємців судом не встановлено. Тобто, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю за період з 01.03.2016 року по 30.06.2019 року у розмірі 51011,54 грн є безпідставною. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті своєї смерті. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 858,88 грн.

Outcome: approved